MEDELTIDA FOLKVISOR. 607

De buro den jungfrun ut av det hus,
Guds änglar de gingo före med ljus.

D2 buro det lik över kyrkovall,
och alla Guds änglar gick före och sang.

De lade den jungfrun i svartan mull —
i midsommarstider —

och själve Gud Fader han var henne huld.
I himmelen är en stor glädje.

Herr Karl och klosterrovet.

Herr Karl han gick för sin fostermoder in,
han frågade henne om råd:
»Hur skall jag sköna jungfrun
med mig ur klostret få?»
Men herr Karl sover allen3.

»Du lägg dig sjuk, du lägg dig död,
du lägg dig uppå bår,

så kan du sköna jungfrun

med dig ur klostret få.»

In kommo de småsvennerne,

voro klädde i kläderna blå:

»Och lyster skön jungfrun i vakstugan gå
och se herr Karl på bår?»

Och in kommo de småsvennerne,

voro klädde i kläderna röd:

»Behagar skön jungfrun i vakstugan gå
och se herr Karl är död?»

Och in kommo de småsvennerne,

voro klädde i kläderna vit: H
»Behagar skön jungfrun i vakstugan gå
och se herr Karl stå lik ?»

Och jungfrun gick för sin fostermoder in
och frågade henne om råd:

»sAck, kan jag i vakstugan få ga

och se herr Karl på bår?> —
