578 OSKAR 1.

MAGISTERN.
Ja, det var dumtl

BåDa.
Horribelt dumt!

Ingen av Gluntarne har väl sjungits oftare än duettenp
sHuruledes månen intresserar sig för Glunten och
Magisterm:

»GLUNTEN.
Nu tror jag det kan vara tid
att tänka på refrängen
och efter dagens strid och frid
bege sig hem i sängen
MAGISTERN.

och drömma någon ljuvlig dröm
om gull och gröna skogar,

ett eget bo, en hälft så öm

och här och där små krogar,

BåDaA.

Rectissimel
Strictissimel
Skål frater amantissime!l
Ett eget bo, en hälft så öm
och här och där små krogar.

Beundransvärd är Wennerbergs förmåga att i versform
träffa talspråkets naturliga ton och därtill sätta en musik,
som passar fullkomligt till varje stämningsnyans. Man kan
ej tänka sig något ypperligare i den vägen än »Nattmar-
schen i Sancet Eriks gränd»:

»GLUNTEN.
Framåt marschl

MAGISTERN.
Gå pål

GLUNTEN.
Höger oml

MAGISTERN.
Rätt sål

! Kära bror.
