FÖRSVARSVÄSENDET NYDANAS. 237

År 1693 ingrep han mot det missbruket av kapteners och
löjtnanters befälsrätt, att de »utan föregången order utav
översten eller vederbörande regementsofficerare ibland un-
derstå sig avstraffa soldaterne för varjehanda förseelser
med spöslitande och andre slika svåre straff, alldeles intet
lämpade efter brottets. Det skulle hädanefter få ske endast
i det fall, att >en soldat antingen kommer drucken på mötet,
så att han ej kan göra tjänst, eller ock att han alldeles för-
summar mötets. I dessa fall hade en kapten eller löjtnant
rätt att straffa honom »med sex par spö, tre slag med var-
dera paret».

Dryckenskap tycks ha grasserat särskilt betänkligt vid
kavalleriregementena, där det fanns en hel del ryttare,
som voro »mycket begivne på fylleri och dryckenskapa2.
Därför fingo officerarne befallning att allvarligen förmana
dem till nykterhet. »Mem, stadgade konungen, »där det in-
tet hjälper utan ryttaren eller sventjänaren likväl visar
sig drucken antingen under marschen till möten, mönst-
ringar och kamperingar eller ock fyller sig, medan de påstå,
skall en sådan, sig till näpst för detta sitt oskickelige väsende,
förste gången straffas med järn, andre gången med pålen,
och där han kommer tredje gången igen, plikte med sex
par spö, tre slag av vardera paret, vilket utan något skons-
mål exekveras skall; dock intet förr, än den brotislige bliver
nykter igen, att han desto bättre må besinna sig och kunna
taga sig straffet till varnagel.»

Befälet borde också ha omsorg om att soldaterna förde
ett sedligt leverne. I november 1692 fick, för att anföra ett
exempel, fältmarskalken Rutger von Ascheberg, som då på
ett synnerligen förtjänstfullt sätt utövade ämbetet som ge-
neralguvernör över Skåne, Halland samt Göteborgs och
Bohus län, mottaga en kunglig skrivelse med anledning av
»att ifrån Köpenhamn och Seland en hop löst parti av kvinn-
folk esomoftast skola komma över till Skåne och sig uti
städerne uppehålla, givandes soldaterne uti garnisonerne
tillfälle sig med dem att beblanda». Sedan, »då antingen
födsletiden är nära eller barnet redan är fött>, brukade
barnets fader av fruktan för lagligt straff för lönskaläge
skomma att söka sine officerares tillstånd att träda med så-
dane kvinns-personer i äktenskap». Men på det sättet bleve
