EMANUEL SVEDENBORG. 305

Han tog verksam del i riksdagsförhandlingarna: på riddar-
huset, särskilt år 1761, då Höpken berättar, att Svedenborgs
betänkande i de svåra och invecklade finansfrågorna var
det bästa och grundligaste bland alla, som inlämnats till
riksdagen. På mindre än ett ark vederlade han ett helt
kvartband av misstag. Han hade då varit andeskådare i

sexton år.
LJ r

x

År 1769 kom Svedenborg hem till Sverige för att sluta
sina dagar i frid. Men de flesta av hans gamla vänner och
släktingar voro nu döda, och han betraktades mångenstädes
som en farlig sektmakare eller en förryckt människa. Då
beslöt han lämna sitt otacksamma fosterland. Under sina
nya färder hamnade han slutligen i London, där han hyrde
sig en enkel bostad hos en barberare. Här träffades han
på julaftonen 1771 av slag, som förlamade ena sidan av
kroppen, och blev sängliggande. När hans krafter började
mattas, hemsöktes han av onda andar, som ville gripa ho-
nom. Folk kunde utanför på gården höra, hur han dispu-
terade med andarna och sökte övertyga dem om att han
hörde himmelen och ej helvetet till. När han slutligen låg
på sitt yttersta, voro den fattige barberaren och hans hustru
de enda, som mottogo den världsberömde svenskens sista
suck. I stillhet begrovs han i svenska kyrkan i London,
fjärran från fäderneslandet, som förgätit honom. År 1908
blev dock hans stoft högtidligen fört från London till hem-
landet och vilar nu i Uppsala domkyrka.

Vid sidan av Birgitta är Svedenborg utan tvivel den re-
ligiösa personlighet i vårt land, vars namn gått längst ut i
världen. På flere av det senaste århundradets berömda för-
fattare har han även utövat inflytande. Det största nam-
net i denna rad är Goethes. En stor del av hans Faust är
buren av Svedenborgs tankar, och den store tyske skalden
ägnar också i detta drama den svenske siaren en entusias-
tisk hyllning.

Svedenborg föraktade att stöta i basun för sig. Han säger
om sitt arbete: »Jag har icke företagit detta arbete för att
vinna den lärda världens gunst eller namn och rykte. Jag
