168 KARL XV:S GLADA DAGAR.

skall fördraga ett välde, som kommer att kännas så mycket
mera tryckande, som det erfares både i lagstiftningen och i
det dagliga livets förhållanden emellan arbetsgivare och
arbetstagare?

Oaktat förslagets bestämt demokratiska riktning utesluter
detsamma dock den egentliga arbetsklassen — lovar i grund-
sats vad det i tillämpning ej håller —, skall reta genom väckta
anspråk, som icke tillfredsställas; och oaktat bestämt er-
kännande av ett konservativt, ja till och med ett aristokratiskt
elements behövlighet, erbjuder förslaget icke någon annan
konservatism än förmögenhetens, icke någon annan aristo-
krati än penningens.

Båda dessa omständigheter synas mig innebära samma
våda, nämligen att göra striden emellan de olika politiska
elementerna till en strid emellan fattigdomen och rikedomen,
att sålunda hos oss påskynda utbrottet av en av de farligaste
strider, varmed det moderna samhället hotas.»

»Den mest dramatiska scenen» — berättar De Geer i sina
sMinnen» — »i denna överläggnings fyra akter, som upptogo
var sin dag, var herr Curry Treffenbergs! tal. Redan
hans kraftfulla gestalt måste väcka uppmärksamhet. Det
stora huvudet med sina svarta, starkt krusiga lockar och sina
eldiga ögon bar vittne om en passionerad själ. Härtill kom
en ovanligt stark, välljudande stämma och en lågande dekla-
mation, som skulle gjort heder åt en stor tragisk skådespelare.
Han steg upp på sin bänk och fattade med ena handen om
en lyktstolpe, den han emellanåt under talet skakade så, att
den skallrade.»

Sitt tal började han sålunda: »Man måste verkligen göra
våld på sig för att icke låta känslorna taga överhand över
förståndet, då man förnimmer de ädla, upphöjda och hjärtat
tilltalande tankar, som finnas nedlagda uti det statsråds-
protokoll, som åtföljde det kungliga representationsförslaget,
och som sedermera så ofta återljudat uti åtskilliga anföranden
på detta rum. Också har det funnits ögonblick, då även jag
varit på väg att lämna bakom mig alla traditionella före-
ställningar, inplantade i min barndom, och alla varnande
vittnesbörd ur vår egen och andra länders historia, för att

1 Han blev sedan landshövding m. m.
