508 KUNG KARL, DEN UNGA HJÄLTE.

vill hon här?» utbrast han. »Vi hava redan förut nog av så-
dant främmande.»

Alla dessa långväga gäster brände sina kol förgäves. Fem-
tonåringen hade andra intressen. Om den Holstein-gottorpska
prinsessan lär han, enligt vad danska sändebudet belåtet
skriver, ha sagt sin mening till Nils Bielke i följande något
rättframma ordalag: »Hun eer ful som Fanden og haffver
een Dieffvels stoer Mund. Lika liten framgång hade en
furstinna av Mecklenburg, som året därpå presenterade vid
svenska hovet en välväxt och dejlig dotter, tre år yngre
än Karl XII.

Vid stormens utbrott.

BÖRJAN av mars år 1700 gladde Karl XII sin syster
Ulrika Eleonora med följande brev från Kungsör:

s»Durchleychtigste princess,
högstärade kere syster!

Min kere syster hafver jag intet stort att beretta häri-
från, utan att vi! draga på björnjakter, äta, dricka och
såfva väl och regera lustigt och glömma ingen måltid att äta
mina systrars och dråningens skål i tankar, efter de äro så
gunstige och dricka vår skål.

Biörnramarna skicka vi till Ståckholm; om min syster be-
hagar äta vår skål dheruti i tankar, så vele vi dricka skålarna
här, till dhess vi åter få sielfve upvakta.

Emedlertid lärer min syster intet glömma sin

underdånigste trogne
broder och tienare
Carolus.»

Några dagar blott — och den sorglösa ungdomstiden var
för alltid förbi. Ärelystna grannfurstar hade i djupaste hem-
lighet spunnit sina ränker mot ynglingen på Sveriges tron,
och kriget kom som en ljungeld från klar himmel.

1 Konungen och hans svåger.
