360 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

mit in i landet »för att övertala vem han kunde till sin religion
för deras själars salighets skull». Men någon ytterligare bekän-
nelse kunde man ej frampressa. Både Behr och Anthelius
hade under sina studieår i Tyskland vunnits för katolicismen
av jesuiterna, som skänkt de fattiga ynglingarne studiehjälp,
men här hemma hade avfällingarne lyckats hemlighålla sin
omvändelse. Förgäves bönföll Anthelius att benådas med
landsförvisning och förgäves lovade han att i sådant fall tjänst-
göra som spion åt Gustav Adolf.

Jesuiterna tyckas ha utsett Gävle gamla ansedda skola till
härd för den katolska ungdomspropagandan. Anthelius hade
nämligen tidigare varit konrektor vid skolan, och en man,
som vwvarit rektor där, befanns ävenledes vara förstucken
papist. Även han ansågs av Svea hovrätt vara förvunnen
till dödsstraff men benådades dock av konungen med lands-
förvisning på tre år.

Att dessa pedagogers omvändelsenit burit frukt, torde man
kunna sluta sig till av det faktum, att ett par Gävledjäknar vid
samma tid övergingo till katolicismen. Den ene av dem hette
Campanius och blev rektor vid Enköpings skola, natur-
ligtvis — menade man — med den baktanken att genom fagra
ord locka ungdomen till jesuitiska läroanstalter. Även han
blev år 1624 »rättad med svärd». Sju år senare gjorde bödeln
slut på en annan f. d. Gävledjäknes liv. Mannen hade efter
slutad skolgång fört en kringstrykande djäknes äventyrliga
liv. Betecknande för hans umgängesvanor är, att när han var
i Stockholm, bodde han på Södermalm tillsammans med två
stallbröder av samma skrot och korn hos en man, som gick
under benämningen »Bertil tiggare». Då värden inför rätta
tillfrågades, om studenterna brukade läsa eller skriva, svarade
han, att »han visste dem ej annat göra utan de drucko några
kannor öb. Själv hade »denne tiggaren en gång druckit med
dem i två dagar». På sistone hade driftdjäknen ej blott av-
fallit från den lutherska tron utan även begått ett så grovt
brott som kyrkstöld och misstänktes till råga på allt för spio-
neri på svenska flottan för fiendernas räkning.

Beträffande Örebro religionsstadga är slutligen att märka,
att den var avsedd att gälla blott så länge, som förhållandet
till Polen var fientligt. Den kom dock att äga kraft vida längre.
