738 TVÅ HEMLIVETS SÅNGARE.

»Nya känslor, nya dygder vakna
i de göters järnbeslagna bröst.»>

sEndast kärlek doftar linden,
blickar månen, susar aftonvinden,
och var stjärna tyckes se

blott på skalder och på älskande.»

»I sin bildrikedom, sin frihet från all retorisk tyngd, sin
friska fantasi, sin pindariska flykt är detta kväde enaståen-
de», säger Warburg, och man kunde på skalden själv tillämpa
hans egen fråga:

»Där du satt ibland ett bortglömt släkte
på det öde Finlands vilda strand,

ädle yngling! O, vem räckte

detta snilles prisma i din hand?»

Till skada för sin diktnings originalitet slog Franzén vid
denna tid under påverkan av Leopold och andra akademici
in på en filosoferande och moraliserande ton och förlorade
i stället just det ursprungliga och omedelbara, som givit
charme åt hans poesi. Även hans naivitet förlorar med åren
i behag, när man ser, hur han anstränger sig för att alltid
förbli ett oskuldsfullt barn. Hans naturlighet blir affek-

terad.
£å

År 1798 blev Franzén professor vid det finska universi-
tetet. Länge hade hemmets diktare längtat att få ett eget
hem. Han förlovade sig också vid samma tid en sommardag
med en ung flicka från Vasa. Men ett halvt år senare, då
han var på väg till sin fästmö, blev han i Gamla Karleby
bekant med den sköna Lilly Roos, och där blev kärlek vid
första ögonkastet. Efter en tids begrundande friade han
och fick ja. Men den nya kärlekslyckan grumlades givetvis
av brytningen med hans förra fästmö, som fortfarande äl-
skade honom.

Äktenskapet med Lilly Roos blev dock lyckligt men kort-
varigt. Hon dog redan 1806. Året därpå gifte Franzén om
