420 DEMOKRATINS FRAMMARSCH.

och försakat och strävat i så många år i hopp om att det
tusenåriga riket skulle komma — men det kom ju intel Vad
var det för skoj?

& & x

Hand i hand med den allmänt socialdemokratiska rörelsen
hade också fackföreningsrörelsen växt i styrka. Den stora
organisationen av fackföreningarna ägde rum på en kongress
i Stockholm år 1898. Då bildades »Landsorganisationen
i Sverige,, omfattande redan under första halvåret nära
40,000 arbetare.

Landsorganisationens förste ordförande var Fredrik
Sterky, den egentlige skaparen av den socialdemokratiska
rörelsen i Göteborg, där han startat tidningen »Ny tid>. Hans
styrka låg främst i en ovanlig organisationsförmåga. Hans
jovialiska väsen gjorde honom också ägnad att ena, där
stridiga viljor dragit isär. Han var som skapt för ordförande-
platsen vid stormiga möten. Ett av hans livs stora ögonblick
var vid en partikongress i Norrköping, där lidelsens vågor
gingo så höga, att allt tycktes upplösa sig i kaos. Då reser sig
Sterky i ordförandestolen, slår klubban i bordet, höjer den
därefter hotande mot församlingen och ropar med en röst
som ur en basun: »Akta erl» Församlingen blev så förbluf-
fad, att den ögonblickligen lugnade sig. — I likhet med
Hjalmar Branting hade Sterky offrat sina borgerliga fram-
tidsutsikter för att hjälpa de arbetande och förtryckta och
lyfta dem upp till en högre kulturell och social nivå. Han
var idealist i sin tro på arbetarrörelsens stora kulturmission.

Efter blott ett års verksamhet i spetsen för fackföreningarnas
landsorganisation rycktes Fredrik Sterky bort av döden vid
40 års ålder. Hans sista färd blev en folkhyllning, vartill
huvudstaden icke skådat maken sedan Blanches begravning.
Under 86 florbehängda fanor och standar samlades femton-
tusen medborgare på Hötorget och tågade mellan tätt packade
led av skådelystna ut till kyrkogården.

En handfast och beslutsam efterträdare fick Sterky i
Herman Lindquist, som i trettio år skötte sin krävande
post.

Länge skulle det emellertid dröja, innan arbetsgivarne
allmänt ville erkänna arbetarnes rätt att organisera sig till
