VID STORMENS UTBROTT. 509

Främmande diplomater i Sveriges huvudstad, särskilt
danska och franska ministrarne, hade underhållit sina re-
geringar med överdrivna skildringar av den unge konungens
pojkaktiga upptåg, som om dessa helt och hållet upptagit
hans intressen, och därigenom framkallat den tron, atit
Sveriges styrelse sköttes likgiltigt och pliktförgätet.

De danska rapporterna vittna mest om sagesmannens hög-
gradiga förtrytelse över vänskapen mellan konungen och
hertigen; och som man ju från danskt håll var mest förargad
på hertigen, blev det han, som beskylldes för att förleda den
unge konungen till det ena livsfarliga äventyret efter det
andra, med lömsk baktanke naturligtvis på att därigenom
förkorta hans liv och sedan själv bana sig väg till sin frändes
tron. Och när de bägge furstarne roade sig med skådespel,
maskerader och andra tillställningar, som ej voro av hals-
brytande art, så var d e t inte heller bra. Då förtäljde skvall-
ret, att Karl hejdlöst bortslösade sin faders mödosamt hop-
sparade medel på tom prakt, sin svåger och syster till behag.

Från sådana grumliga källor ha sedan en hel del oveder-
häftiga sägner om »sungdomsyran på tronen»> kommit ut och
blivit godtagna. Men allt tal om pliktförsummelse -veder-
lägges av rådsprotokoll och förordningar, vilka tvärtom vittna
om berömvärd raskhet och beslutsamhet i regeringens skötsel.

Inom Sverige fanns lika litet nu som på Karl XI:s tid
någon tanke på att ytterligare utvidga rikets gränser. Ge-
nom frederna i Roskilde och Oliva hade de svenska eröv-
ringsplanerna nått sin fullbordan. Men en ömtålig punkt
fanns i förhållandet till grannen i sydväst: det var Sveriges
holsteinska politik. Sedan den tid, då Karl IX ingick äkten-
skap med Kristina av Holstein-Gottorp, stodo dess hertigar
i förbindelse med svenska konungahuset. Karl X:s äktenskap
stärkte ytterligare bandet, vars sammanhållande kraft dock
innerst var av politisk natur. En vänskaplig förbindelse
med hertigdömet betydde nämligen för Sverige, att dess
tyska områden från Wismars hamn till Wesers utlopp i
Nordsjön sammanknötos till ett helt. Holstein-Gottorps
sconservation» blev därför en hörnsten i Sveriges tyska politik.
Ett rakt motsatt intresse fick naturligtvis Danmark, ty
genom Holstein-Gottorps svenskvänlighet såg det en svensk
barriär växa upp i dess rygg och stänga dess väg till Tysk-
