Jenny Lind.

var ej blott, att hon gjorde skäl för namnet »Nordens

näktergab, utan att hennes härliga sångröst var förenad
med en utomordentlig dramatisk begåvning. En framstående
samtida bedömare av hennes konst har sagt, att väven om hon
saknat sångröst, skulle hon ha varit den största av sin tids
skådespelerskor».

Och dock var hon icke skådespelerska i detta ords egentliga
betydelse. Hon spelade aldrig en roll, utan hon blev ett
med sin uppgift. Det gripande i hennes spel låg däri, att det
var sig själv hon spelade. Därför kunde hon aldrig — ej ens
som konstnärlig prestation — framställa en dålig karaktär.
Det var ej stormande lidelser, hon gav uttryck åt — hennes
storhet låg i barnslig oskuld och änglalik renhet. Som män-
niska var hon också de fattiges och lidandes hjälpare.

Jenny Lind var långt ifrån skön. Men när hon sjöng, för-
vandlades hon till en ängel. Hennes eljest vardagliga ansikte
blev då som »förklarat», blev en ständigt skiftande återspeg-
ling av hennes själs finhet och upphöjdhet. Skönare ändå
var hon, säger Fredrika Bremer, när man »talade med henne
om religionens djupaste läror, om Guds nåd och vilja, om
allas lika rätt och värde inför Honom, om Hans uppenbarelse
i Christo». Då fick man se »tårar av glädje och rörelse skölja
över det unga ansiktet med dess barnsliga uttryck och blicken
stråla så fromt och stort. Då — då är hon vackerb utbrister
den berömda författarinnan.

, VAD SOM skapade Jenny Linds konstnärliga storhet

x

Jenny Lind var född i Stockholm år 1820. Fadern hettes
vara bokhållare men var framför allt en godhjärtad slarver
