484 GUSTAV IV ADOLFS FÖRMYNDARE.

Jag önskar, att jag kunde dölja för hela världen — först och
främst mig själv! — hur nedrigt han behandlar mig. Det är
blott till dessa tystlåtna blad jag vågar anförtro mina be-
kymmer. Måtte en gång de, som läsa dessa rader, med kär-
leksfullt och ömt medlidande tänka på mig och deltaga i
min sorg!

Hertigens största feb, skriver hon vidare, vär hans vankel-
mod samt hans brist på kraft och energi. Han låter helt
och hållet styra sig av dem, som en gång lyckats få ett oin-
skränkt inflytande över honom, och har ingen egen vilja.»
Med dessa ord åsyftar hertiginnan i främsta rummet Karls
allsmäktige gunstling, Gustav Adolf Reuterholm, som
blev den verklige regenten under förmyndartiden.

Gustav Adolf Reuterholm

tillhörde en släkt av duktiga och redbara män. Hans far,
riksrådet Esbjörn Kristian Reuterholm, var en av Mössornas
mera betydande personligheter, en arbetsam man och rätt-
rådig utom när han förblindades av partifanatism. Vid 1772
års statsvälvning ansågs han så betydande, att Sprengtporten
lät arrestera honom — han vistades nämligen vid den tiden
på sin gård Svidja i Finland. Några månader därefter dog
riksrådet Reuterholm. Enligt sonens, av Sprengtporten be-
stridda uppgift skall hans far ha fått knäcken i ett osunt
fängelserum på Sveaborg. På faderns gravvård förskönade
Gustav Adolf Reuterholm denna uppgift genom att låta in-
hugga, att hans far avled kort efter 1772 års statsvälvning,
emedan han icke kunde överleva sitt lands frihet.

Det var synd om Gustav Adolf Reuterholm, att hans adliga
anor på fädernet ej gingo längre än till farfadern. Hans far-
fars far var torparson i all enkelhet — låt vara att han tjänade
sig en förmögenhet och slutade som bruksägare. Men  till
sin lycka hade Gustav Adolf ett mycket förnämt påbrå på
mödernet. Hans mor var nämligen friherrinna och född
Gyllenstierna. Gustav Adolf Reuterholm gjorde också det
mesta möjliga av det faktum, att han haft den goda smaken att
välja sig en fin moder. På sin vagn hade han Gyllenstiernska
vapnet målat, och genom forskningar i vurgamla dokument»
ansåg han sig ha bevisat, att ätten Gyllenstierna »uti rätt
nedstigande linea ifrån kejsar Karl den store härstammades.
