FINLANDS HJÄLTE OCH )»)»HELA SVERIGES)». 173

därefter arm i arm drogo sig in i ett sidorum för att få ostörda
språka med varandra.!

1 Adlersparres politiska roll varade ej länge. Året därpå lämnade han
konseljen och blev landshövding i Skaraborgs län. Han hade då även
avancerat till generalmajor och fick senare titeln excellens. Men år
1824 tog han avsked från både landshövdingeämbetet och general-

Gustavsvik från sjösidan. Litografi av T. Thersner från mitten av
1800-talet.

majorsbefattningen, och sina återstående elva år tillbragte den forne
revolutionsmakaren på säteriet Gustavsvik utanför Kristinehamn, vil-
ket han ärvt efter sin svärfar. I dess förnämliga herrgårdsbyggnad levde
han ett lyckligt familjeliv under studier, författarskap och umgänge
med vänner på kringliggande herrgårdar samt i Kristinehamn och
Karlstad. Men i likhet med så många andra till det yttre imponerande
herresäten var Gustavsvik så tyngt av inteckningar, att Adlersparres
affärsställning beredde honom bekymmer in i det sista.

Den ståtlige »Excellensen på Gustavsvik» bibehöll emellertid i det
längsta en god vigör, och ännu på sena ålderdomen kallade hans vän
Brinkman honom »den evige ynglingen på Gustavsvik». Vid sin död
var Adlersparre 75 år gammal. »Han log åt döden och övervann den»,
skriver hans son till en av faderns bästa vänner, kammarherre Nor-
denfeldt på Björneborg. Georg Adlersparres avskedsord från livet voro:
»Farväl, mitt älskade fädernesland! Farväl, Gustavsvik, som givit mig
så många nöjen! Farväl, gåtlika värld! Jag lämnar dig utan saknad.»
