56 EN GENOMBROTTSTID FÖR KULTURELLA SAMHÄLLSFRÅGOR.

Årsta.

nigningen gått olyckligt, så måste den göras om. Den stackars
lilla Fredrika kunde aldrig gå, stå, sitta eller niga min mor
till lags och hade många svåra och ledsamma stunder för
dessa saker.» Därefter upprepades ceremonierna inför fadern.

Fru Bremer var en charmant världsdam, som såg upp-
fostrans mål och fulländning i att döttrarna gjorde s. k.
goda partier. Flickorna fingo icke äta sig mätta för att ej
bli vad som var fru Bremers fasa, nämligen »starka, långa
och tjocka fruntimmer», utan »fina och zefyrlika». När de
begärde att få gå ut och promenera, svarade modern, att
sådant inte passade för unga flickor annat än i äldre personers
