312 TVENNE TROFASTA KULTURARBETARE.

studerande undersöka förhållandet och kom till det resul-
tatet, att människokroppen måste kunna skaffa sig näring
på andra vägar än genom mat och dryck.

Den mycket omskrivna flickan höll i med sin svältkur
ända till år 1713, då den tog ett överraskande slut. Bland
dem som intresserade sig för Ester Jönsdotter var även en
korpral, som ägnade sig åt att vårda henne. Motivet låg,
såsom det i sinom tid skulle visa sig, icke så mycket i allmän
människokärlek som fastmer i en speciell sådan. Förty
Ester var en vacker flicka. I Rolands berättelse heter det,
att hon hade »ett behagligt ansikte, ett ganska fromt påseende,
bruna ögon och ögonbryn, svartbrunt hår, en vacker näsa,
liten mund och röda läppar, är ock röd på kindbenen, vilka
hava en över måttan len och fin hud. Hon har ock vackra
små bröst samt vackra, runda armar, på vilka köttet har en
livlig färg, och dess händer äro så fina och så subtila, som
något förnämt fruntimmer dem någonsin hava kan.» — Allt-
nog: i september 1713 nedkom svältkonstnärinnan med ett
friskt och välskapat flickebarn.

Under strida tårar erkände hon inför häradsdomaren sitt
felsteg men bedyrade, att hon sedan juni månad varken
njutit mat eller dryck. Då korpralen förklarade sig villig att
äkta henne och Ester ej kunde överbevisas om något be-
drägeri, kunde häradsrätten icke döma henne till något straff
men ansåg sig böra hänskjuta målet till hovrättens dom.
Hovrätten vände sig då till den berömde provinsialläkaren
Block i Östergötland och anhöll om ett utlåtande. Han för-
klarade den egendomliga svältkuren därmed, att kroppen
erhåller näring ej blott genom födan utan även »genom ande-
dräkten utur luflen, uti vilken en besynnerlig livsens spis
förborgad ligger. Dock föreföll det honom misstänkt, att
Ester blivit moder till ett välskapat och friskt barn. Han
fann det högst märkvärdigt, »att Venus, som utan Bacchus
och Ceres brukar bli kall, har av blotta luften kunnat upp-
friskas till sådant lidsfördrivd.

I början av år 1717 hedrades den berömda kvinnan med
ett besök av självaste Karl XII, som då vistades i Lund.
Hon var numera gift med sin korpral och hade med honom
flera barn. Karl gjorde henne en hel del intresserade frågor
och fick bland annat av den djupt rodnande kvinnan veta,
