408 DEMOKRATINS FRAMMARSCH.

var en försämring av trävarumarknaden, som föranledde
sågverksägarne att plötsligt sänka arbetarnes löner. Redan
förut voro dessa missnöjda med sina usla bostadsförhållanden.
Vid Sunds sågverk bodde t. ex. 36 arbetarfamiljer hoppackade
i var sitt lilla rum, vilket flere av dem dessutom måste dela
med inneboende, medan disponenten hade en slottslik bostad
med tjugu rum.

När arbetarne fått avslag på sin fordran att återfå samma
lön som året förut, samlade de sig i stora skaror från de olika
sågverken i trakten och tågade med röda fanor i spetsen in till
Sundsvall, där de slogo sig ned på en öppen plats. På de
strejkandes egen begäran höllos krogarna stängda, så länge
strejken pågick.

Dagen därpå växte de strejkandes antal till över 1,000 man,
och de företogo ett demonstrationståg genom staden. Snart
anlände länets hövding, den originelle, hetlevrade Curry
Treffenberg, till staden, åtföljd av en trupp soldater om
hundra man. Han talade till arbetarne, vädjade till deras
sförstockade hjärtan» och uppmanade dem att återgå till
arbetet. Men de strejkande fordrade den gamla lönen och full
amnesti. Då sände regeringen dit ytterligare några hundra
man, försedda med skarp ammunition, samt sex kanonbåtar
med 300 mans besättning. Treffenberg var upprepade gånger
ute i arbetarlägret och talade till de strejkande men utan
resultat. Slutligen fingo trupperna order att omringa lägret,
och från sjösidan vände krigsfartygen kanonmynningarna mot
arbetarmassan. Därefter höll landshövdingen ett nytt tal,
vari han ålade envar ovillkorlig lydnad vid äventyr av att bli
nedhuggen eller skjuten. Till sist upplästes sågverksägarnes
vräkningsansökningar för arbetarne under meddelande, att
dessa ansökningar skulle beviljas följande dag. Efter en natt
under bar himmel i ösregn och köld dömdes över tusen
arbetare att vräkas, sju häktades som ledare, 36 anhöllos som
lösdrivare, och de andra återfördes med våld till arbetet.

Myndigheterna hade alltså avgjort tagit parti för arbets-
givarne mot de fattiga arbetarne och betraktat strejkande
arbetare som brottslingar. Så mycket var det bevänt med
arbetarnes strejkrätt på den tiden. På liknande sätt avlöpte
det med de strejker, som nästan samtidigt utbröto vid så gott
som alla de övriga norrländska sågverken. Arbetarnes or-
