38 SVENSKT FOLKKYNNE UNDER STORMAKTSTIDENS DAGAR.

nu generalguvernören, som var ingen mindre än Erik Dahlberg,
att skyndsammast vidtaga anstalter för att »alle fånge-
husen måtte bliva så lagade och inrättade, att man- och
kvinnfolken kunna sitta åtskilda och missdådare bättre och

säkrare förvarass.
+

Men ej blott den värdsliga rättvisan tog i med hårdhand-
skarna; tung lade också kyrkan sin tuktande hand på dem
som felat. Ogier berättar, hurusom han i Linköping blev
vittne till att »en tydeligen mycket olycklig flicka, som
syndat mot sjätte budet, hade anbragts på en pall vid in-
gången till kyrkan, synlig för hela församlingen, på det att
hennes blygsamhet riktigt måtte såras av allas blickar, och
fick ligga där ända från morgonstunden till middagstiden».

När man läser om »tidens ondska», får man dock ej glöm-
ma, att då som nu det onda gör mer väsen av sig än det
goda. Den ärlige, den redbare och laglydige, honom ta-
lar ingen om, men tjuven och mördaren, de bli ej bortglöm-
da i samtida aktstycken. Så är det än i dag, och så var det
för två och för tre århundraden sedan.

Klagorop över tidens ondska höjdes lika kraftigt då som nu.
Man läse t. ex. den särepredikan», som biskop Rothovius i Åbo
höll över den vid Lätzen fallne konungen! I den olycka, som
därigenom drabbat Sveriges folk, ser predikanten ett straff
för detta folks syndiga leverne. »Här uppfylles», utropar han,
slandet med hor, boleri, äktenskapsbrott och skilsmässor.
Här bedrives övermåttan mycket tjuveri, så att en part med
all makt stjäl så mycket de kunna komma över. Här för-
summas Guds ord och de högvördiga sakramenten. Mycken
hädelse, Guds namns missbruk med bannor och svordomar
höres, så att de icke kunna nämna en mening, med mindre
en ed måste följa med. Och när man talar häremot, så för-
nimmer man, att det går dem slätt intet till hjärtat.»

Litteratur: Samfundet S:t Eriks årsbok för 1905, 1908 och 1911;
kr. 5: — för varje häfte.
Arvid Ulrich, Livssaker ock dödsfångar, bödlar ock
avrättningar (Svenska landsmål och svenskt folkliv
för år 1909; häft. kr. 5: 25).
