VÅRT FCLK FÅR EN ORDNAD FOLKUNDERVISNING. 31

Fridtjuv Berg och bottenskoleproblemet.

Det namn, som sedan lyser klarast i vår folkskolas hävder,
är Fridtjuv Bergs. Den bärande kraften i hela hans
liv var en brinnande hänförelse och trofast kärlek till de
små i samhället och till de små barnen, ty i barnen såg han
Sveriges framtid. Med aldrig sviktande nit arbetade han
vidare på att förverkliga Torsten Rudenschölds tankar om
skolans uppgift att åstadkomma en sund ståndscirkulation
och en förbrödring mellan samhällsklasserna. Den tanken
var hans ledstjärna i hans dagliga gärning som skollärare,
och den ledstjärnan följde han alltjämt, då han blivit det
svenska undervisningsväsendets högste chef i Karl Staaffs
liberala ministär. Hur högt Fridtjuv Berg än steg på sam-
hällsskalan, var det hans stolthet att tillhöra folkskolans
lärarekår, och han försummade inga tillfällen att betona sin
samhörighet med folkskolan.

Hans program »Folkskolan som bottenskola för hela vårt
folk>, som en skola, vilken alla barn borde genomgå, verkade
länge på mången som det röda skynket på tjuren. Men ut-
vecklingen går fort i vår demokratiska tid, och numera är
det blott undantagsvis, man träffar på någon, som ej fåti
ögonen öppna för det verkligen riksgagneliga i att de olika
samhällsklasserna redan från barndomen få umgås kam-
ratligt med varandra och lära känna varandra. Numera
träffas ju män från de mest olika samhällsskikt i egenskap
av lagstiftare för hela riket, de samarbeta på ledande poster
inom skola och ämbetsmannavärld och vid konungens råds-
bord. Bäst därför, att de olika samhällsklasserna redan i
uppväxtåren lära förstå varandra, innan klassfördomar och
missförstånd fått makt med dem. Det är på det viset, man
bäst utplånar den falska och för staten skadliga klassmed-
vetenhet, som varnande betecknats med talet om >»de två
nationerna i nationen>.

Av stor social betydelse är det också att ordna folkskolan
så, att alla begåvade barn, oavsett samhällsklass och för-
mögenhet, kunna lika lätt fortsätta vid högre undervisnings-
anstalter. Det är visserligen sant, att det i vårt land sedan
århundraden pågått en livlig ståndscirkulation. Men det
