550 KUNG KARL, DEN UNGA HJÄLTE.

Visserligen tillråder han Karl att sluta fred med August,
men endast för att i stället använda sina vapen på annat håll.
Av en sådan fred under sjömakternas medling hoppades han,
att Sverige skulle vinna Kurland, men till lön för en så ef-
fektiv fredsmedling borde Karl åt dessa makter överlåta
svenska trupper. »Vad kunde väb, utropar denne västmakter-
nas gamle vän vid tanken härpå, vlända Eders Maj:t till större
reputation,! än att Dess manskap och krigsfolk framför andra
så högt skattas och eftersökes? Och varigenom skulle Eders
Maj:ts makt mera upphöjas för världen?» Och tänk så
fördelaktigt för Sverige att på det viset »få en ansenlig sum-
ma penningar»!

Någon ängslan för att sålunda försvaga rikets stridskrafter
mot fienderna i öster hyser Oxenstierna ingalunda. Tvärtom
vore det en lättnad för Östersjöprovinserna, om dessa ge-
nom truppöverlåtelserna »befriades från den last, dem så
hårt tryckers. Och så mycket hellre kunde dessa strids-
krafter där undvaras, som dessa länder bleve tryggade
genom den garanti, sjömakterna skulle avge för hela Sve-
riges okränkbarhet. »Den garantien är,, försäkrar kansli-
presidenten, »mycket kraftigare och högre att skatta än den,
som våra där stående trupper skulle kunna giva, vilka
intet äro sufficienta? att avvärja de illvilligas anfall, då de
oss överallt angripa.»

Det är en stark, nästan barnafrom tro, som den åldrige
politikern hyser till Englands och Hollands allsmäktiga för-
måga att skydda vårt avlägsna land vid den tid, då de själva
voro upptagna av en kamp på liv och död med Frankrike.

Men kanslipresidenten stannar icke vid freden med August
som slutmål. Hans mening är, att Karl sedan skall gå mot
tsaren; och när han tvingat även honom till en för Sverige
fördelaktig fred, skulle han få fria händer att, om han så
funne för Sverige gagneligt, återupptaga avsättningskriget
mot August.

Till sist kommer Oxenstierna till vad han anser som slut-
målet för svensk politik. Sedan Karl gjort upp saken med
alla sina fiender, väntar honom den ärofulla rollen att lägga
sitt svärd i vågskålen till upprätthållande av jämvikten
i Europa.

1 Ära. — 2? Tillräckliga.
