ERIK DAHLBERG LÄT EJ LURA SIG. 533

Erik Dahlberg lät ej lura sig.

om fredligt sinnelag, lät sina trupper bryta in i Livland,

beräknade han att överrumpla Riga. Men den, som
ej lät lura sig av den ökände lögnaren, var stadens befälha-
vare, den nu 75-årige Erik Dahlberg, som vid Hastfehrs
frånfälle blivit utnämnd att bekläda den krävande posten
som Livlands generalguvernör. Dahlberg hade länge haft
sina misstankar mot både Peter och August. I god tid hade
han varnat svenska regeringen för »tsar Peters stora appetit»,
men ingen hade trott honom. Rigas borgare skrattade åt
honom och undrade, om gubben blivit barn på nytt. Men
obekymrad om vad folk trodde, arbetade han lugnt och ihär-
digt på att stärka Rigas försvar. Han hade genom spejare
kommit underfund med Augusts verkliga avsikter.

Och så kom det en natt, en mörk februarinatt, då Rigas
inbyggare blevo tacksamma för att den gamle guvernören
vakat. Det var, när fienden kom smygande i förväntan att
finna stadens invånare liggande i sin söta sömn. I stället
fingo sachsarne plötsligt höra stadens stormklockor kalla
försvarsmanskapet till vapen. Nattmörkret genomträngdes
av det flammande skenet från hundratals tjärtunnor, som
Dahlberg varit förtänksam nog att ställa upp på vallarna och
nu lät antända. De vaktposter, Dahlberg satt ut, hade i god
tid underrättat honom om att fienden nalkades. Överrump-
lingsförsöket misslyckades snöpligt, och sachsarne måste i
stället göra sig besvär med en tidsödande belägring.

Med oförtrutet nit ledde Erik Dahlberg Rigas försvar.
Den gamle krigaren blev som en yngling i handlingskraft.
Överallt var han närvarande, på flera veckor kom han icke
ur kläderna, dag och natt såg han själv till, att posterna
voro på sin vakt. Och till sist kom undsättning från Fin-
land under befäl av Otto Vellingk. Efter en del strider
blevo sachsarne slutligen drivna tillbaka över Dyna in i
Kurland.

NÄR AUGUST i februari 1700, mitt under försäkringar
