680 FRÅR ALT-RANSTÄDT TILL PEREVOLOTJNA.

Vid uppbrottet från Tatarsk hade Karl sänt generalmajor
Lagercrona i förväg med 3,000 man och 4 kanoner för att slå
broar, reparera vägar samt med största möjliga skyndsam-
het sätta sig fast vid Mglin och bevaka passet vid Potjep,
de enda vägar, på vilka större ryska truppstyrkor kunde från
Smolensk-hållet komma före svenskarne in i Severien (se
kartan sid. 645). Och hade svenskarne väl bemäktigat sig
flodövergången vid Potjep, så låge därefter vägen mot det
inre Ryssland öppen ända fram till Briansk, där över-
gångsstället över Desna erbjöd ryssarne nästa naturliga
försvarsposition.

Allt tyder också på att Karl nu ledes av syftet att vid
staden Starudob svänga om i nordostlig riktning och över
Potjep, Briansk och Kaluga siktar mot Moskva. Den upp-
fattningen fick man även snart på ryska sidan och satte sig
därför till motvärn åt detta håll.

Huruvida Karls plan skulle lyckas, berodde närmast på
om Lagerecrona kunde tillfredsställande lösa sin uppgift.
Uppdraget hade anförtrotts just åt honom, därför att han all-
tid gjort sig känd för att noggrant utföra givna order; och det
var just detta, som det här gällde.

Men hans företag skulle följas av ett olycksöde, som torde
vara enastående inom den svenska krigshistorien. Då Karl
XII med avantgardet av huvudarmén kommer fram till
gränsen mot Severien, finner han icke ett spår av Lagercronas
detachement. Det otroliga har inträffat: generalen har tagit
fel på vägen, böjt av för långt åt väster och därför aldrig
kommit fram varken till Mglin eller till Potjep utan till Sta-
rudob.

I stället för att se till, att han fick pålitliga vägvisare, hade
Lagercrona till den uppgiften tagit några alldeles okunniga
judar; och då de bedyrade, att de icke alls kände till vägen,
envisades han att med hugg och slag söka tvinga dem att
visa honom den.

Genast det blir klart för Karl XII, hur sakerna stå, griper
han sig själv an med uppgiften att med de trupper, han har
hos sig, övertaga Lagercronas värv. Tre ansträngande marsch-
dagar ha hans gossar haft, men det gäller att marschera vi-
dare allt vad tygen hålla. När man kommer till Bjesed, är
naturligtvis ingen bro slagen där, utan karolinerna få i
