FINSKA KRIGET 1808—1809. 629

Ryssarne gingo också väl förberedda till sitt värv. Krigs-
planen var väl genomtänkt och byggd på grundlig kännedom
om Finlands strategiska förhållanden. Här hade nämligen
gått ett omfattande forskningsarbete förut. I fråga om att
skaffa sig grundliga underrättelser om den blivande fien-
dens stridskrafter, krigsskådeplatsens beskaffenhet, befolk-
ningens tänkesätt o. s. v. kan man ej lägga ryssarne några
underlåtenhetssynder till last. Vad man bestämt vet härom
är, att en rysk major vistades i Hälsingfors från 1806 till
början av 1808 för att »köpa gevärs. Bland annat hade man
välvilligt nog lämnat personen i fråga tillträde till Sveaborg,
där han gjort sig väl bekant med förhållandena. Den sven-
ska artigheten förnekar sig som bekant aldrig! En annan
dylik gynnare, en rysk kapten, for på nyåret 1808 omkring
såsom handelsresande — man ser, att dessa civila militärers
sociala ställning sjunkit i de ryska sågfilarnes dagar! Han
genomreste hela östra Finland och avgav en noggrann be-
rättelse om landets beskaffenhet, försvarsanstalter, spann-
målstillgångar och befolkningens sinnesstämning. Finland
var väl genomsnokat, innan den ryska kolossen började ar-
betet att sluka det. — Sedan historieforskarne numera fått
tillgång även till det ryska kartmaterialet över Finland från
denna tid, har man kunnat konstatera, att fiendens kartor
voro vida bättre och mera detaljerade än våra egna!

Vid fälttågsplanens utarbetande hade en finsk man, den
gamle beprövade skurken Göran Sprengtporten givit
goda råd och anvisningar. Såsom den där fört avog sköld
mot sitt fädernesland o»under förgätenhet av riddersmanna-
ära och dygd», hade han av Åbo hovrätt blivit förklarad
fågelfri och dömd att mista liv, ära och gods, och på riddar-
huset utströks hans namn ur ättelängderna. Den vanära,
han sålunda dragit över sig, grämde den ärelystne mannen
värre, än man skulle kunnat tro. Förgäves sökte han döva
sin själssmärta genom att inbilla sig själv och andra, att han
levat och lidit för Finlands bästa. Hatet och föraktet, som
mötte honom från alla håll, var ett för starkt motbevis.
Förgäves sökte han också övertala Katarina till ett nytt
krig mot Sverige; hon ledsnade på fosterlandsförrädaren
och skickade i väg honom till utlandet.

Han vistades nu en tid på olika platser och levde för sina
