FAMILJESORGER. 239

Hade förmaningar kunnat hjälpa, så borde den vörd-
nadsbjudande åldringen ha fått både glädje och hjälp av
sina uppväxande barn. Men Erik, den äldste av dem, visa-
de mera lust att njuta av livet än hjälpa fadern i det mödo-
samma arbetet för rikets välgång. Bittert klagar den gamle
över att sonen icke ville »komma sin gamle och utarbetade
fader till hjälp, tröst och bistånd».

Understundom var det nog så, att den gamle, i arbete och
vedermödor härdade fadern hade svårt att förstå ungdomens
behov av att roa sig. Då Erik en gång ville ställa till ett
»sskådespelb under fastlagen och begärde få låna några harnesk
ur rustkammaren, fick han det knarriga svaret, att ville
han ha något skådespel, så kunde han hålla mönstring med
konungens knektar. En annan gång är det Magnus, som
får en tillsägelse att förmana fogdarne till flit och trohet,
hålla efter befallningsmännen och ha uppsikt över byggningar
0o. s. v. i stället för att slå sig »i drick och slöseri. Det förra
var dock kanske något mycket begärt av sjuttonåringenl
Men vad Erik beträffar, så förde han ett så lättsinnigt liv,
att det måste inge fadern allvarliga bekymmer. Spotskt
och trotsigt betedde han sig ock mot den gamle och sva-
rade en gång på dennes förebråelser med en uppmaning,

att han ej borde skriva till arvkonungen — det var nu-
mera Eriks titel — som till sina fogdar.

Allra mest motbjudande var det dock för en sådan kraft-
karl och seg natur som Gustav Vasa att bevitlna sonens
nycker och ostadiga sinne. Bittert utgjuter han sig över
denna hans »barnsliga och kvinnliga affekt»>. »Gud förbarme
sig däröver», säger han vid ett tillfälle, »att din affekt skall
var så stor, att han skall föra både dig, oss alle och vårt
kära fädernesland uti allsomstörste fördärv och undergång.»

Ett av de sista breven till Erik börjar med en hjärtskä-
rande klagan:

»Käre son Erikl Du skickar Oss till mångahanda skri-
velser — Gud allsmäktig vet, med vad glädje Vi dem läst
have. Så vilje Vi dig för Guds sons, Jesu Kristi död och pinas
förskyllan förmanat hava, att du vill avstå med sådant
martyrium, som du och flere Oss, såsom din fattige gamle
fader, med belastar och plågar.

Vi gå var dag på gravbrädden och bedje Gud om att Han
