DEN KUNGLIGA FAMIUJEN. 121

mycket svag för det täcka könet men saknade alldeles de
försonande dragen hos den flotte och glade Karl Sparre.
Det komprometterande och ganska enastående aktstycket
lyder som följer:

»Nådige herre.

Då jag fördristar mig att tillskrifva Eders Excellens med
mina rader så får jag tillika ödmjukast bedja det E. Exl. ej
tager illa opp att jag gör en påminnelse om det angelegna
brefvet som E. Exlns tog ur potporikrukan i min sängkam-
mare och som jag ej med godvilligt samtycke tillätt Ers
Exlens att ta me sig det är nu andra gånnen som jag skrifvit
till E. Exlens derom utan att få igen det och jag väntade af
en sådan förnem herre att han ej skulle bära sig så åt. Jag
måste ha det innan afton ty den högt förneme herrn! som då
kommer till mig och som glömt brefvet hos mig lär väl ej
veta att det varit ur mina rum, men jag tar mig den dristig-
het att säga, att om det ej är tillbaka innan dess så talar jag
om att Ers Exl. har tagit brefvet med sig och det vill väl ej
Ers. Exl. för någon del och utom den ånnest som jag nu har
haft för E. Exl. skull så ska endå allt bli glömt sedan jag fått
igen brefvet och E. Exl. får räkna på lika mycken favör som
förut. Klockan nio i afton måste brefvet vara hos mig

Ers Exlens
ödmjukaste tjenarinna
Ch. Slottsberg.»

På sistone försökte mamsell Slottsberg stadga sitt anseende
genom giftermål med en jämnårig f. d. sjöofficer med kaptens
avsked, en man »med passabelt vacker figur men dum som
en oxe». Han fick sig på det viset kläder, föda, husrum och
dessutom en kontant summa om året. Men äktenskapet
räckte bara ett år. År 1780 avled den nygifta frun, efter-
lämnande en vacker förmögenhet i fastighet, fina möbler,
silver och smycken. Här saknades ej heller vagnshästar och
eleganta åkdon, i vilka den sköna brukat färdas fram på
huvudstadens gator. På boets kreditsida funnos även en del
skuldförbindelser från mycket förnäma herrar, bland dem
en från en hovstallmästare på 5,500 rdr bankol

1 Naturligtvis hertig Karl.
