694 POLITISKA FÖRHÅLLANDEN PÅ GUSTAF V:S TID.

tionsplaner gjordes upp, och vinstberäkningarna antogo
ofta fantastiska proportioner.

Samtidigt växte kristidsjobbarnes skara i antal och väl-
måga. Det blev härliga dagar för smarta individer, som
sbitit huvudet av skammenm. Trots alla statsreglerande åt-
gärder blevo alltså de ekonomiska motsatserna emellan olika
samhällslager nu mer skärande än någonsin. Medan hantver-
kare, tjänstemän och en stor del av den forna överklassen
fingo vara glada, om de kunde få de allra nödvändigaste
levnadsbehoven fyllda, och den intellektuella medelklassen
hotade att alldeles gå under, uppstod en ny sorts över-
klass, bestående till stor del av sådana individer, vilkas
livslust det var att vältra sig i pengar och utmanande
lyx. Även efter kriget fortsatte denna avart av stånds-
cirkulation med hejdlös fart. Den allmänna depressionen
vållade krascher, vilka i omfattning svarade ej blott mot
de tusende kristidsföretag, som växt upp under kristi-
den, utan också drabbade många gamla solida firmor, vilka
inlåtit sig i allt för vittutseende företag eller farliga enga-
gemanger med andra affärsföretag, som nu drogo dem med
sig i sitt fall. Och efter affärsföretagen kom turen till ban-
kerna. För somliga blev det stora skrällen, andra måste
avskriva väldiga delar av sitt aktiekapital, och flere av de
största och solidaste bland dem kunde i likhet med våra för-
nämsta industriföretag ej ge någon utdelning på flere år.

Hårdast drabbade depressionen de gamla och utslitna,
som hade sin arbetsdag bakom sig och nu sågo sina bespa-
ringar smälta ihop och sina årsinkomster från de företag, vari
de satt in sina pengar, utebli. De yngre och ännu arbetsföra
ha ju alltid hoppet om bättre tider att leva på. Och så har
det för resten nu blivit så vanligt, att folk förlorar sina pengar,
att man inte längre tar det så tragiskt med sådana eko-
nomiska händelser som förr, bara hälsa och arbetskrafter
finnas kvar. Det är ju ändå inte det väsentligaste i männi-
skans tillvaro att behöva inskränka sin våning och lägga
bort överklassvanor, som för resten inte alltid varit så lycko-
bringande. När danska prinsar inte dra sig för att låta all
världen veta, att de och deras anhöriga förlorat sina pengar,
och att de följaktligen beslutat sig för att ta plats, den ene som
kontorist, den andre som mejerist i Kanada, då känns det
