708 FRÅN ALT-RANSTÄDT TILL PEREVOLOTJNA.

31 mars: »Vad våra nya allierade kunna uträtta, står till
tiden. Nog skryta de av sig; men att de kunna omännisk-
ligen dricka, hava de givit förträffeliga prov på. Det före-
kommer här ej så undersamt, eftersom det förnämsta fruen-
timret, som vid Mazepas hov följer deras männer, har frihet
att supa sig fulla nästan var dag. Med allt det äro de ändå
på deras sätt beskedlige och, så mycket man förnummit, är-
ligare än kanske mångenstädes.»

Zaporogernas stridskrafter utmärkte sig, som man kan
förstå, icke för någon högre grad av disciplin. Men det var
i alla fall en förstärkning på 15,000 stridbara män, och
tsaren blev mycket ängslig, när han fick höra därom. Ty
härigenom öppnades vägen till Moskva för turkar och
tatarer, med vilka Karl vid samma tid sökte anknyta
förbindelser. Han skickade en överste av rumänisk börd
med brev till seraskieren i Bender, samme man, som
förut visat sitt vänskapliga sinnelag genom att avsända
en aga till Karl XII i Litauen.! Seraskieren ansågs vara
särskilt benägen att söka driva den turkiska regeringen
till krig mot Ryssland.

Närmast torde dock Karl XII ha hoppats på ett uppträ-
dande av den tatariska armén, som ju var mycket närmare
till hands än den turkiska. Det visade sig även, att tata-
rernas khan, Devlet Geraj, som hade starkt inflytande på
den turkiska utrikespolitiken, brann av lust att få slåss
med ryssarne. Till honom skickade Karl XII också ett
brev; och den 16 maj infunno sig i svenska huvudkvarte-
ret två tatariska överstar, vilka sägas ha förklarat, att deras
khan önskade på vissa villkor ingå förbund med Karl XII.

Den 22 juni efterföljdes denna beskickning av en större
deputation, bestående av chefen för khanens garde och
några andra högre officerare, vilka överlämnade ett brev
av följande innehåll: tatarerna hade varit färdiga att rycka
i fält mot ryssarne, men dessa hade då underrättat dem om
att Karl XII tre gånger efter varandra anhållit om fred med
Hans tsariska Maj:t. I samband därmed hade Karl XII
begärt tsarens syster till äkta. Sedan khanen emellertid nu
kommit på det klara med att ryssarne farit med lögn, hade
han, trots stora penninganbud från tsarens ministrar, be-

1 Se sid. 648.
