DEN SVENSKA FLAGGAN 413

Det måste förstås betraktas som ett utslag av fåfänga, att
kungen lät flagga var dag Högstdensamme behagade befinna
sig på slottetl!!

Kungen lät sig emellertid inte vidare bekomma. Flaggan
på slottet efterföljdes så småningom av flaggor på statens hus
och andra offentliga byggnader; svenska flaggan trängde ut på
landsbygden, flaggstänger restes vid de större gårdarna, vid
skolorna, och under 1900-talets första år, då »flaggstriden»
med Norge gjort frågan om svenska flaggan aktuell, var den
redan ganska allmänt i bruk. Men det verkliga genombrottet
kom vid unionsupplösningen. Då togs unionsmärket bort även
ur vår flagga. Den rena svenska flaggan hissades för första
gången över hela Sveriges rike den 1 nov. 1905 under en hög-
tidlig, ja gripande stämning. Året därpå fastställdes lagliga
bestämmelser om hur flaggan skulle se ut, om färgen och
proportionerna mellan de blå fälten och det gula korset.
Och sedan den saken var klar, köptes flaggor och restes
flaggstänger snart sagt vid var stugknut. Om någon utlän-
ning färdats genom svenska bygder den nästa stora nationella
högtidsdag, som firades, det åldriga kungaparets guldbröllop
den 6 juni 1907, skulle han ej ha behövt klaga över att svenska
folket icke kände och ärade sin flagga. Om inte förr så nu
hade man lärt förstå innebörden i de ord, den gamle kungen
själv skrivit femtio år tidigare:

»Hissa flaggan, ärad utav världen,
hissa den i högsta topp!

Sänken, lagerprydda hjältar, svärden!
Forntidsminnen, framtidshopp

gå med svenska flaggan opp.»

1 Fritz von Dardel berättar i sin dagbok den 4 nov. 1873, att Oskar II
låtit uppföra en flaggstång med en kunglig krona i toppen. »I förr-
går anställdes försök härmed, men Aftonbladet gjorde dagen efter
narr av saken ... Kungen gav genast order om kronans borttagande
samt om dess ersättande med en knopp.» Dardel tillfogar harmset,
att det just inte kan betraktas som en vidare lycklig början på en rege-
ring att så rätta sig efter vad tidningarna skriva. »Karl XV skulle i
stället låtit göra kronan dubbelt så stor», slutar Dardel.
