RYSKA KRIGET. 51

tillåter! Jag skall eder med privilegier och frihet föorsörja,
hjälpa och all gunst bevisa.s» Och för Sveriges köpmän stode
sall den ryske handelb numera öppen. »Dem står ock nu
fritt att driva sin handel genom Ryssland, så vitt de vilja
i världen.»

Sitt stolta tal slutar Gustav Adolf med ett tack till alla
dem, som manligen kämpat: »Jag vill ock», säger han, >»hava
betackat eder kärligen, det I alle samt- och synnerligen
haven uti framledna fejd såsom gode och trogne svenske
män eder förhållit, och det I de margfaldige besvär,! som
denna fejd med sig haft haver, så godvilleligen och tåleligen
haven dragit och utstått.

Desslikes och isynnerhet betackar och rosar? jag ock deras
frejd och mandom, som sig uti detta krig hava för krigsmän
bruka låtit, det I icke allenast liv och hälsa haven oförskräckt
vågat, fosterlandet och oss alla till gagn och godo, utan ock
utstått med största villighet det omak, som den långa och
farliga vägen till att draga med sig hade. I haven intet heller
annat än för lek aktat de farligheter, som stormar och skär-
mytslingar med sig haft hava, och räknat liksom för vällust
hetta och svett, stoft och damm, regn och slagg.? Vinter
och köld, vilken mången haver fördärvat, haven I ock med
stort tålamod måst lida. Mot hunger och själve naturen
haven I som oftast måst kämpa, för vilket allt I ock dess
mera pris ären värde.s

Sverige hade ej kunnat så lyckligt genomgå de farliga
krigen, därest ej folket från början fått ett oinskränkt
förtroende för sin unge konung. Han hade nu visat en kraft
och duglighet, som ej stod tillbaka för faderns och farfaderns.
Men härmed förenade han mildhet. Efter hårda tider av
inbördes strider kom han med försoningen. Många av de
landsflyktiga herrarne fingo vända tillbaka till hemlandet
igen, och mer än en gång hände det, att barn eller anhöriga
till de män, som Karl IX berövat deras gods, nu återfingo

! Pålagor. — ? Prisar. — ? Slask.
