JESPER SVEDBERG. JLlö

Och när läkedom i sinom tid, när det behöves, brukas, är den
icke till förkastandes.

Vill ock giva vid handen, varmed jag mig hulpit haver,
när jag har känt hos mig någon svaghet, krämpa eller be-
nägenhet till någon sjukdom, nämligen gott, uppriktigt.
gammalt rhenskt vin. Därmed har jag hulpit mig och
andra med, som hava varit nära nog döden. Det måste
vara uppriktigt och gammalt och dessemellan sällan brukas.
Ty när kroppen får där för ofta utav, så bliver han där så
van vid, att vinet icke har sådan verkan.

Utav det jag aldrig betäckt mitt huvud, när jag förrättar
någon gudstjänst, är jag», fortsätter Svedberg, »som oftast
besvärad av bröstvärk och hosta. Men däremot har jag
varje morgon ätit varm ölsupa eller väl stekt gröt. Den
är mäkta god emot bröstvärk; den har mig mycket hulpit.
Eljest hade jag längesedan haft lungsot och kanske varit död.

Av ett förnöjsamt och glatt sinne», skriver Svedberg
vidare, »har jag alltid varit. När något sorgligt och ängsligt
är påkommet, är jag väl bliven något illa till mods. Men Guds
glädjesol har strax drivit bort sorgmolnet. I lag och sam-
kväm har jag varit glad och rolig och gjort andra glade och
rolige med. Det har Guds ande genom Paulum bjudit, sä-
gande: ”Varen alltid glade” (1 Thess. 5:16). — Till att undvika
för mycket drickande och rus har jag brukat detta medel,
när jag varit i det lag, där jag ej har själv rått utan måst
efter världens vis dricka, att värden ser gästerna druckna,
har jag, så länge måltiden har påstått, druckit tunt och
svagt dricka, föregivande det vara min natur, om jag något
av maten förtära skulle — när jag dock hemma alltid dricker
gott öl över middagen!

Såsom Gud unnar oss efter svårt och träget arbete och
bekymmer att hava vår ro och vederkvickelse, så har jag
funnit mitt största nöje uti musik. Och därav är mitt sinne
vordet vederkvickt, uppfriskat och uppmuntrat. Ty uti en
ljuvlig och välställd musik har Gud lagt en mäkta stor kraft.
Berättar ock evangelisten Johannes på flera ställen i sin
uppenbarelsebok, att i himlen är skön musik. Och be-
känner jag mig hava största sinnets vederkvickelse och
hjärtans fägnad, när jag hör strömmar forsa, brusa och
kvarnar gå. Har ock Gud tillskyndat mig den fromma, att
