VID TJUSARKONUNGENS HOV. 103

När det gällde rikets tjänst, hade Gustav en skarp blick,
även om han inte alltid visade det. Men i fråga om det gran-
na skådespelet vid hans hov var hans värdesättning av de
agerande ofta mer än lovligt ytlig. En hög börd gav åt en
nybakad fänrik företrädesrättighet framför rikets högsta
ämbetsmän. Vid stora fester kunde man få se högvälborna
unga subalternofficerare sitta och spisa vid Hans Maj:ts
eget bord, medan konungens finansminister Liljencrants,
vice amiral Tersmeden och andra framstående osuppkom-
lingar» ej voro fina nog därtill utan blevo placerade vid över-
kammarherrens bord. Skjöldebrand berättar i sina memoarer,
hur han vid Gustav III:s hov fick slita en hund för att han,
som blott var son till en nyadlad konsul, förlovat sig med den
högvälborna fröken von Höpken. Hans fästmö befalldes
till den kungliga taffeln, men han själv fick avlägsna sig, så
snart supén började. När man hör sådant, tycker man som
Schöäck, att det är alldeles i sin ordning, när Sergel vid en
lantlig måltid, som Gustav III på sin italienska resa intar
i Sibylla-templet vid Tivoli, får ensam äta vid ett särskilt
bord — han var ju inte adelsman som alla de andra utan
bara en världsberömd konstnär.

Hovnöjen.

Rikt, alltför rikt på fester var det liv, som rörde sig i Stock-
holms slott och i de många lustslott, där Gustav helst höll
hov, på det ståtliga Drottningholm, det romantiska Grips-
holm, det täcka Ekolsund och Haga m. fl. Det var utkläd-
ningar och divertissement, det var ringränningar och karu-
seller, vid vilka de uppträdande voro utstyrda i dyrbara och
fantastiska riddarkostymer. Överallt inrättades teatrar,
på vilka konungen själv, hans bröder samt hovets herrar och
damer uppträdde som skådespelare. Hovet såg tidtals ut
som en teatertrupp.

Axel von Fersen berättar från hovets vistelse vid Grips-
holm på vintern 1775—1776: »När konungen steg upp på
morgonen, begav han sig till teatern för att med aktörerna
repetera de pjäser, som skulle uppföras om aftonen. Hans
Maj:t dinerade ofta på teatern, och efter representationens
