366 ENVÅLDSHÄRSKARENS FAMILJELIV.

i alla fall högst betänkligt, att genom denna öl- och brännvins-
handel obehöriga personer kunde komma upp på slottets
vind.

För all den oförsvarliga försumlighet och de lagbrott, som
brandmästaren gjort sig skyldig till, måste straffet blisträngt
— låt vara att mannen hade det vitsordet om sig, att han
varit »nykter, flitig och aktsamo. Han dömdes enhälligt
till döden. Samma straff ådömdes den vaktknekt, som på
eget bevåg övergivit sin post, och det fast han visste, att
kamraten var borta. Men den som blivit bortskickad av
brandmästaren, slapp ifrån med fem gatulopp.

Domen blev emellertid underställd Kungl. Maj:t, och
genom nådig resolution av den 7 april 1698 förskonades de
bägge dödsdömda från livsstraffet och dömdes i stället att
»sig själve till välförtjänt straff och androm till varnagel
plikta med sju gatulopp vardera och sändas i vanliga hals-
järn att arbeta uti Marstrand i sex åro.

För brandmästaren blev dock detta i själva verket ingen
lindring av straffet. Ty gammal och klen som han var,
voro gatuloppen tillräckliga att göra slut på hans liv kort
efteråt.

Litteratur: Severin Bergh, Stockholms slotts brand 1697 (Karo-
linska förbundets årsskrift för år 1916).
