420 TROLLPACKOR OCH AVGUDADYRKARE.

även deras trots, och under tårar bekände den ena av dem,
att de diktat upp alltsammans. Då avlade också den andra
en bekännelse, som hon dock kort därefter återtog. Hon
blev dömd att på Hötorget halshuggas.

Den förut nämnda Lisbeta Carlsdotter, som ljugit livet
av så många, dömdes »såsom Guds heliga namns faselige
försmäderska, såsom en morderska, såsom en menederska,
såsom en vederstyggelig lögnerska och såsom många enfal-
diga barnasjälars fördärverska» att halshuggas på Hötorget.
Till döden dömdes även 22-åriga Maria Nilsdotter, som en
längre tid levat på att lära barnen konsten att »bliva an-
fäktade», en konst som hon själv med stor skicklighet och
på det mest oförsynta sätt vutövade i kyrkor, på allmänna
platser och inför själva kommissorialrätten, utropande där-
under beskyllningar mot högre och lägre ståndspersoner,
att de henne kvalde och förde till Blåkulla».

Så kunde hederliga människor gå säkra åtminstone för
dessa tre. De avrättades samtidigt kort före jul på Hötorget
och voro enligt prästernas uppgifter ångerfulla. Om en
av dem heter det, att hon vid nattvardens anammande
förklarade sig vara »villig som skyldig döden att undergå;
och med starkt ropande till Gud om sina synder gick hon
till sitt straff>.

Den andra av Myras pigor samt åtskilliga, som ansågos
mindre brottsliga, fingo slita ris. Bland dem den femton-
åriga Annika, Näslöskans styvdotter, som genom sina an-
klagelser bragt både sin mor och sin moster om livet. Hon
dömdes i likhet med några andra kvinnspersoner »att stå
4 dagar å rad på fyra särskilda torg en timma för en påle»
och »sedan varstans av därtill beställte gubbar med ris
piskas, undfångandes var gång tolv hårda slag». Därefter
skulle hon undergå »kyrkodisciplin» och slutligen två års
tukthus.

»Rumpare-Malins» äldsta dotter fick ett hårdare straff.
Hon skulle »på fem torg få ris, var gång 16 slag av där-
till beställte gubbar, sedan hon där stått fem dagar å rad
för en påle att skämmas.. Efter undergången kyrkodisci-
plin skulle hon »sitta tre år i tukthuset under starkt ar-
bete och sedan förvisas stadem. Hon greps nu av en
annan sinnesstämning och bekände, »att hon är lika till-
