258 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

komligheter. Grevinnan De la Gardie var för övrigt syster
till den sköna Hedvig Taube, som råkade i Fredrik I:s klor.
Tack vare sin vänskap med grevinnan De la Gardie lyc-
kades fru Nordenflycht skaffa Fischerström arrendet av
en gård under Sjöö. Men vad den åldrande skaldinnan
väntat skulle bli hennes sista stora lycka, det blev i stället
katastrofen i hennes förut härjade liv. Vid utbrotten av
hennes glödande passion ryggade Fischerström tillbaka.
Han såg, att han här lekt med en farlig eld, och hans sätt
blev hädanefter reserverat och kyligt. Med kärlekens skarp-
synthet märkte hon snart hans förändring. Och så kommo
därtill svartsjukans kval. I sin upphetsning inbillade hon
sig, att hennes väninna, den ädla och älskvärda grevinnan
på Sjöö, var hennes rival. Men för den kvinna, som trott
sig äga den älskades hjärta odelat, blev detta ett dråpslag.
De strofer, i vilka skaldinnan ger uttryck åt sin nya sorg,
äro gripande genom sin omedelbara och starka känsla:

»Vad har jag sett? Vad gruvlig plåga,
vad nya ämnen för mitt kval,

vad olja på min olyckslåga,

vad öde för mitt hjärtas vall

De ögon, som av ömhet brunnit,

som ha mitt liv, min död i sig,

ha nyss av sorg och saknad runnit —
för vem? Ack för en ann än mig.>

Vid ett besök på Sjöö bröt hennes svartsjuka ut »med all
den häftighet, som var henne medfödd», och den våldsamma
scen, som nu ägde rum, uppskakade båda kvinnorna till den
grad, att de bägge togo skada till sin hälsa. I sitt överspända
tillstånd tycks »Herdinnan i Norden» stundtals ha tänkt
att själv göra slut på sitt liv. Ett rykte gick till och med,
att hon skulle liksom den grekiska skaldinnan Sapfo ha för-
sökt taga sig själv av daga genom att kasta sig i vågorna,
ett rykte, som givit upphov till talet om den älskogskranka
nordiska Sapfo.

Så pass mycket sanning synes också ligga till grund för
detta tal, som att hon verkligen, såsom en samtida trovärdig
sagesman berättar, »en kall vintermorgon nästan alldeles
oklädd gick ned till sjön i tanke att på en gång släcka elden.
Men uppsåtet kom icke till verkställighet. Däremot ådrog
