712 POLITISKA FÖRHÅLLANDEN PÅ GUSTAF V:S TID.

stannade, voro ändlösa människomassor samlade och visade
genom viftningar, blomsterkastning och gåvor, att de togo
del i de hemvändandes glädje över att vara befriade ur
fångenskapen.

Den tacksamhet, invaliderna visade mot oss, var ofta
verkligt rörande. Vid ett tillfälle, då ångaren /Eolus med
en invalidtransport lade ut från Trälleborgs hamn, över-
raskades de, som samlats på kajen för att vifta farväl, av att
invaliderna besvarade avskedshälsningen med att sjunga
»Ur svenska hjärtans djup» — på svenska.

»Den som sett de utväxlade invalidernas outsägliga glädje,
då de först återsågo sitt fädernesland, för vilket de offrat
så mycket, den som hört deras jubelrop och glädjesånger,
den kan aldrig glömma dessa brokiga bilder av de hem-
vändande, kroppsligt brutna men andligen ännu okuvade
hjältarna.> Med dessa ord sammanfattar den svenske fält-
läkaren Ekeroth sina intryck av denna i sitt slag enastående
episod i vår historia.

De tyska och ryska krigsfångarne ha också svenska Röda
korset och särskilt dess president, prins Carl, att tacka för
att det blev slut på de alltmer omänskliga repressalier,
som Ryssland och Tyskland satte i gång mot sina fångar.
Till stor del berodde framgången av detta svenska med-
lingsförsök på den hänsyn, de ledande männen i de krig-
förande staterna ej kunde undgå att visa den allmänt
uppburne och imponerande svenske prinsen.

För Röda korsets arbete på att hjälpa krigets oskyldiga
offer behövdes mycket pengar, livsmedel och kläder. Krigs-
blockaden hade emellertid farit så hårt fram med vårt eget
land, att vi efter krigets slut först och främst behövde en tid
på oss för att repa oss själva ur det värsta nödtillståndet.
Men så snart vårt eget läge började förbättras, insamlades
här åtskilliga tusen ton spannmål samt andra livsmedel och
kläder, av vilket det mesta gick till de hungrande i Wien,
där nöden var särskilt ohygglig. Där upprättades svenska
kök, varifrån dagligen 15,000 barn utspisades. Dessutom
lämnades kontanta understöd åt stadens egna utspisnings-
anstalter, åt sjukhus och åt sådana enskilda personer, som
genom kriget förlorat sina försörjare. På det viset hade till sist
