206 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

marks livsådra. Borgen uppe på höjden framskymtar i
Hälsingborgs hävder mot slutet av vikingatiden. Men redan
under folkvandringstiden tycks Hälsingborg ha varit en
medelpunkt för den omgivande trakten. Det är säkerligen
fiske och handel, som här framkallat en tätare bebyggelse.
Under skyddet av borgen förkovrades dessa näringar högst
betydligt, och staden växte ut till betydande mått. Både
Stockholm och Hälsingborg ha alltså dubbla rötter: borg
och handel.

Så stark livskraft ha de medeltida städerna haft, att nä-
stan alla Sveriges tjugu största städer härstamma från denna
epok.

Drag ur medeltida stadsliv.
Sid. 421, 424, 425.

Till de i bd I: 420 anförda tidsbilderna ur Arboga
stads tänkeböcker må här fogas en annan, hämtad från
Stockholms stads tänkeböcker för den 7 april anno 1482.
»Örjan sporresmed gjorde då veterligt för fogden, borg-
mästarena och rådet, huru Sten Kristiernsson slog en
gång först till honom med kniven i hans egen smedja och
sedan stack honom i armen och sade: ”I borgare äre så dole!
av eder. I skolen få ett fallandövil; och var jag kan komma
åt dig, så skall jag slå hjärtat ur buken på dig.'»

Det är påfallande, hur ofta särskilt yxor och yxhamrar
användas som argument i diskussionen. Typisk är en sådan
anteckning som denna i Stockholms stads tänkeböcker från
hösten samma år: Två män äro uppe inför rätten och vittna,
»att herr Olof Andre& kallade Tomas Laurensson en skalk
och en dravelsman och slog på hans dörr med en yxeham-
mar».

Ofta inträffade det också, att folk dömdes till straff för
»nattaboller». Ur nattbullrarnas skara minns man särskilt
Margit sångerska och Bertil klockare, därför att deras namn,
som en Stockholmsskildrare träffande säger, »kasta ett visst
förtida Bellmansskimmer över de medeltida gränderna. I

1 Slöa, idiotiska.
