476 KAMPEN FÖR FOLKHÄLSA.

direktör Nordstrand, klarade svårigheten. Han for omkring
i sin hemtrakt, Värmland och Dal, och värvade där det
behövliga antalet arbetare, 75 man. Sedan transporterades
de alla på en gång medels en kanalbåt till Stockholm, där de
förlades i två kaserner, en på Söder och en på Ladugårds-
landet. Där ställdes »nattgubbarne», såsom de kallades, under
fullkomligt militärisk disciplin med korum varje kväll och
bespisades genom stadens försorg. Till varje mål mat fingo
de enligt den tidens bordsvanor en jumfru brännvin och till
frukost dessutom ett halvstop svagdricka.

När renhållningsdirektören fått en sådan arbetarstam till
sitt förfogande, kunde han avskeda de horder av renhåll-
ningshjon, under vilkas skräckvälde stockholmarne länge
suckat, och vidtaga andra välbehövliga reformer, bland
vilka latrinens transporterande med hästar var en av de
viktigaste. Sedan har staden övertagit ej blott avträdes-
utan även gaturenhållningen, vilken förut ålåg husägarne,
och efter hand har renhållningsväsendet både i Stockholm
och i andra större städer alltmer fullkomnats genom en rad
tekniska hjälpmedel. Resultatet av dessa hygieniska fram-
steg kan tydligt avläsas i statistiken över hälsotillståndet.

Latrinavhämtningsproblemet har numera bortfallit i samma
mån som det synnerligen hygieniska systemet med vatten-
klosetter vunnit insteg. Beträffande soporna har problemet
även i hög grad förenklats genom uppdelningen redan i
soptunnorna i gödselsopor och de mera skrymmande skräp-
soporna. Därigenom inbesparas de dryga kostnaderna för
en besvärlig sortering på avstjälpningsplatsen. I stället
kan nu den ena delen av soporna genast försäljas till gödsel
och den andra undanskaffas genom bränning, sedan pappers-
avfall, lump, järn, glas och andra säljbara artiklar från-
plockats.!

1 Vid Stockholms renhållningsverks avlastningsplats för latrin
och sopor å Lövsta vid Mälaren — och på en del andra håll också —
har man tillgodogjort sig värmet från sopförbränningsugnarna som
drivkraft vid beredning av torvpudrett och för frambringande av
elektrisk belysning på avstjälpningsplatsen m. m. Det värme, man
sålunda erhåller, inbesparar årligen vad 1,400 ton stenkol kosta,
alltså under nuvarande förhållanden omkring 50,000 kr. Försäljningen
av det värdefullare avfallet ger ett ungefär lika stort belopp. Efter-
som gödselsoporna också inbringa omkring 50,000 kr. om året, kom-
