EN STORMAN I ANDENS VÄRLD. 301

Bispen i Västerås.

År 1619 blev Johannes Rudbeckius av konungen utnämnd
till biskop över Västerås” stift. Det var ett arbetsfält i för-
fall, som han nu mottog efter en ålderdomssvag företrädare.
Allt bar förfallets prägel: domkyrkan höll på att falla i
ruiner, dess gårdar voro »mest nerrötte», bland prästerskapet
fanns gott om »»rå ämnen», ty många av dem hade aldrig
besökt någon högskola, och bland befolkningen frodades
okunnighet och råhet i stil därmed. Man kan förstå, huru-
dan andan var, när man i domkapitlets protokoll får läsa
om att själve borgmästaren i Köping tillsammans med andra
personer »druckit, dansat, spelat, en av dem på torget skriat,
ävensom borgmästaren igenom samma tillfälle låtit sig för-
hindra ifrån kyrkan uti passionsveckan, onsdagen, tors-
dagen och långfredagen».

Borgmästaren blev av stadens pastor och andra hono-
ratiores tillrådd att »giva något ansenligt till domkyrkan
och hospitalet godvilligen».

Stadens rektor, Mäster Ericus Petri, blev också stämd
inför domkapitlet, för »oflit och försumlighet» och därför
att han »går sällan i kyrkan, obmurmurerar! emot prästen,
låter sina djäknar stimma i kyrkan, alltid inställer sig
obuden in i gästebod, gärna förtaler andra och isynnerhet
prästerskapets. Han blev varnad och lovade bättring, vid
straffpåfölj i annat fall.

Detta praktexemplar till uppfostrare överträffades dock
av »en förlupen jutisk skolemästare» vid namn Jacobus,
som hade vistats i Västerås i tre månader, varvid han
shållit sig illa, varit olydig mot biskopen, gjort buller
i kyrkan etc.». Till straff skulle han piskas med vid-
jor av skolans elever och samma dag packa sig ut ur
staden.

Med kraft grep den nye stiftschefen in mot de felande,
hög såväl som låg. Bland de förseelser, som tätast påkallade
domkapitlets ingripande, voro dryckenskap och otukt.

! Mumlar (under predikan).
