MEDELTIDA FOLKVISOR.

Hon lyste som en stjärna
allt bland de tärnor små.
Och unga kungen talte
till liten Karin så:

>»Och hör du, liten Karin,
säg, vill du bliva min?
Grå hästen och gullsadelen,
dem vill jag giva dig.>

>Grå hästen och gullsadelen,
dem passar jag ej på.
Giv dem din unga drottning;
låt mig med äran gålb

>»Och hör du, liten Karin,
säg, vill du bliva min?
Min rödaste gullkrona;
den vill jag giva dig.>»

»Din rödaste gullkrona;

den passar jag ej på.

Giv den din unga drottning;
låt mig med äran gål»

>Och nör du, liten Karin,
säg, vill du bliva min?
Mitt halva kungarike,
det vill jag giva dig.>

»Ditt halva kungarike;

det passar jag ej på.

Giv det din unga drottning,
låt mig med äran gål>»

>Och hör du, liten Karin,
vill du ej bliva min,

så skall jag låta sätta dig
i spiketunnan in.>

>Och vill du låta sätta mig
i spiketunnan in,

Guds änglar små, de se, att jag

oskyldig är därtill.>

609
