KVINNOSAKSAPOSTLAR. 95

ningar: hon hade förklarat varje ogift kvinnas liv värdelöst,
hon hade förordat kultiverandet av »moderhonor» m. m. i
den stilen. Den hätskaste av alla dessa motbroschyrer bär
titeln »Misslyckad kvinnokraftv. Hur träffande den titeln i
själva verket var, hade nog inte författarinnan gjort riktigt
klart för sig. I det svar, Ellen Key gav på alla dessa an-
grepp, sammanfattade hon sina grundtankar i att kvinnans
uppgift i samhället var att förädla och humanisera. Kvin-
norna böra ha rösträtt men icke för att fördubbla männens
röstetal utan för att i samhällsarbetet kunna göra insatsen
av sin moderlighet.

Det är hos Ellen Key samma moderlighetskänsla nedlagd
som hos Fredrika Bremer, samma ömhet mot alla lidande,
samma omutliga rättskänsla. Hur vackert har hon ej givit
uttryck åt sin egen moderlighet, när hon berättar, hur hon
kände den första förnimmelsen av »levandets lycka» den som-
mardag, då hon med den ett år yngre systerns hand i sin
stödde hennes osäkra steg i gräset. Denna moderliga ömhet
genomströmmar boken »Barnets århundrade», där hennes lå-
gande kärlek till de små mänskoplantorna blir till en bön
att skona deras späda knoppar, att låta det goda hos dem
utvecklas i frihet. Den bästa uppfostran för ett barn be-
står helt enkelt i att det får växa upp i ett gott hem och
omedvetet mottaga intryck därifrån. Man skall uppfostra
genom exempel, icke med moralkakor, än mindre med ris
och rotting. Förskona ock så vitt möjligt de små från de
stora skolornas massverkan, som förkväver individualiteterna
för att stöpa alla i samma form! Undervisningens högsta
uppgift är att utveckla personligheter med individuella anlag,
visa barnen vägen inom de ämnen, som »ligga för denv, och
vänja dem vid självständigt arbete, vid iakttagande och
tänkande i stället för själsmördande läxplugg.

Det centrala i Ellen Keys livsfilosofi är kärleken. Hon
har icke ord nog varma och lågande, icke epitet nog över-
svinnliga för att skildra denna mystiska och skapande makt.
Sin kärlekslära har hon i koncentrerad form uttalat i föl-
jande sentens: »De som älska varandra, äro makarnr, eller,
som hon på ett annat sätt uttrycker det: »Kärleken är sed-
lig även utan lagligt äktenskap, men det s. k. lagliga äkten-
skapet är osedligt utan kärlek.» Där kärleken finns, behövas
