DET STORA TROLLDOMSRASERIETS TID. 405

Måhända var det emellertid under intrycket av Duwalls
hovsamma uttalande, som regeringen beslöt försöka med
andliga vapen och påbjöd en allmän bönedag att hållas över
hela det hemsökta stiftet den 20 februari 1670. Åtgärden
synes ha haft gynnsamma följder, ty oron i sinnena avtog
märkbart i både Älvdalen och Mora. Däremot tillväxte den
i andra socknar, i anledning varav Duwall utfärdade en
befallning, att »de argaste och mest beryktade kvinnorna
skulle förvaras hemma i sina socknar och bevakas i ett hus
nära kyrkan. Prästerna skulle varje morgon och afton be-
söka dem och medelst innerlig bön och trogen förmaning söka
omvända dem till Gud och återföra dem på den rätta vägen.»

Samtidigt fingo prästerna en särskild förmaning osatt esom-
oftast resa omkring i sina församlingar och varjom och enom
av sina åhörare till en sann gudsdyrkan troligen förmana
och inråda, varigenom denna svåra frestelsen och hårda
landsplåga, näst Guds tillhjälp och nådiga bistånd, förmode-
ligen lärer kunna övervinnas».

Men från allmogens sida uppfattades dessa hovsamma åt-
gärder som bristande nit av överheten, den där ju icke bar
svärdet förgäves. Då måste riksförmyndarne falla undan
för folkopinionen och återigen tillsätta en trolldomskommis-
sion. Denna gång började rannsakningen i Rättvik, där den
nya myndigheten i januari 1671 var färdig med tre döds-
domar. De, som voro mindre brottsliga, dömdes till ris, gat-
lopp, uppenbar skrift eller böter. Och ej mindre än 51 per-
soner blevo ställda under Guds dom i förhoppning om bättring.

Därefter for kommissionen till Orsa, där dödsdomar av-
kunnades över nio personer. Mora och Älvdalen gingo ej
heller fria från avrättningar. På förra stället fälldes tre och
på senare stället två dödsdomar. Slutligen avrättades i Lek-
sand åtta kvinnor på det berg, som alltsedan den hemska
tilldragelsen bär namnet Käringberget.

Tack vare ett nitiskt arbete från de förståndigare bland
prästerskapet på att bringa folket till förnuft och besinning,
avtog trolldomsraseriet efter hand. Under vartdera av de
båda följande åren fälldes i Dalarne blott en dödsdom för
häxeri, och sedan blev det alldeles lugnt. Dock endast till
synes.!

1 Se bd VI.
