Danska kriget.

starkare än Sverige, nytt krig att vänta med Polen,

Europas vidsträcktaste rike, — Sverige utmattat av de
oförsonliga inre och yttre striderna och dess styresman en
sextonårig yngling! Sådan var vårt lands belägenhet vid
Gustav II Adolfs tronbestigning.

Axel Oxenstierna skildrar det i ett brev i riksrådets namn
till drottning Kristina den 25 mars 1612 sålunda: »Långlig
fejd utan någon vederkvickelse med åtskillige fiender till
land och vatten haver detta rikes drätsel och undersåtar
så utblottat och utarmat och alle nödtorfter förtagit, att
man ingenting haver att tillgå. Det bästa krigsfolk, både
adel och eljest, ryttare och knektar, borta och fallet för
svärd, så ingen snart får växa upp, förrän han är sin kosl
Sveriges skepp och arkli.! somt blivet borta till sjös genom
storm och oväder, somt eller meste parten kommet i fiendens
händer, därmed hans makt är stärkt, Sveriges krona till
oförvinnelig skada och märkelig avsaknad! Intet förråd på
stycken, krut och annan krigsmunition! Intet proviant i
förråd! Inge penningar i förråd, ej heller något kläde och
annan sådan nödtorft!

Nu är icke allenast riket således på alle torftige saker
nödställt utan är ock mestadels öde och fördärvat, somt av
fienden, somt av vårt eget folk. Ty Livland är öde, Fin-
land fördärvat och mångenstädes öde. Norrlanden är av det
krigsfolks genomtåg, så ock nederlag och borgläger och
eljest mycken oordning fördärvat. Småland, Öland och

I ; RIG med Ryssland, med Danmark, som ännu var

1 Vapenförråd.
