THOMAS THOMSON. 225

rätternas mängd, och vinet flöt i strömmar. Sällskapet blev
så högröstat, att han knappt fick en syl i vädret. Vilken
skillnad mot den glada och naturliga tonen i sällskapslivet
i Lund eller mot den i allo angenäma tillvaron hos Maclean
på Svaneholm! I den sydsvenska universitetsstaden hade
Molbech gjort en sådan mängd intressanta bekantskaper,
att han med saknad skildes därifrån.

Ett mera tilldragande intryck än de svenska herrarne i all-
mänhet gjorde dock deras damer, »hos vilka en naiv och
intagande charm, en okonstlad vänlighet, ett graciöst och
behagligt sätt och livliga sällskapstalanger äro mycket
Vvanliga».

+

Samma år, som Molbech var här, fick vårt land besök av
en annan, likaledes mycket grundlig reseskildrare, en fram-
stående skotsk kollega till vår store kemist Berzelius. Det
var den om atomteorins utveckling högt förtjänte

Thomas Thomson.

Han färdades genom Sverige för att studera dess geologi
men gjorde också sina iakttagelser om folk- och näringsliv
och intresserade sig såväl för landets historia, ej minst dess
kulturella, som för dess författning. '”Thomson förvånades
över hur vänlig och godlynt lantbefolkningen var här uppe i
höga Norden. Inte ens om man kom och väckte hela huset
mitt i natten och bad om nattläger, visade dessa människor
en sur min. Och alla voro de rent och snyggt klädda.
Men han konstaterade också, att eftersom man inte har
några fasta priser, så råkar man då och då ut för upp-
skörtning.

Svenskarnes vänlighet mot utlänningar var för Thomson
så mycket märkligare, som han väl visste och i sin reseskild-
ring ingalunda sticker under stol med hur impopulära engel-
ska turister i motsats till franska voro i nästan alla länder.
Men detta berodde, säger vår resenär, på hans kära lands-
