414 SIERSKAN FRÅN NORDEN.

rade avundsjukan mellan brödra- och systrakonventen vållade
lätt inre slitningar; och faktiskt var under långa tider i Vad-
stena kloster missämjan mellan bröder och systrar kronisk.
Även i andra Birgittinerkloster kan man spåra detsamma.

Å andra sidan lurade faran att sämjan kunde bli alltför
intim. Det väckte många fromma mäns betänkligheter, att
bröderna skulle ha någon som helst känning av kvinnliga
väsens tillvaro. Några italienska munkar kände sitt kött
till den grad frestat blott av att höra systrarnas sång, att de,
som en Vadstenamunk skrev hem från Rom, »sade sig lika
gärna vilja höra en djävul som en syster sjunga». De till-
ställde formlig opposition, och genom vwvrängda framställ-
ningar av tillståndet inom ordens kloster förmådde de påven
att år 1422 utfärda en bulla, som för framtiden förbjöd an-
läggning av dubbelkloster. Ett årtionde senare utkom emel-
lertid en bulla, som — förbjöd enkelkloster och påbjöd
tillämpande av Birgittas ordensregler även i detta hän-
seende. Så hade hennes idé dock segrat till sist.

Emellertid hördes upprepade klagomål över det sedliga till-
ståndet i klostren. Om det förut nämnda Danzigklostret
berättades 1429, att lösaktiga kvinnor fingo inträde där och
tillätos ströva omkring efter rov i själva klostrets närhet.
Till följd av klagomålen synas dessa egendomliga ren-
levnadskvinnor ha blivit skilda från det egentliga klost-
ret och överflyttade till ett särskilt hus, dock fortfarande
inom klosterområdet, där de alltjämt stodo under abbe-
dissans uppsikt — en något märkvärdig reform av det sed-
liga tillståndet inom klostret! Resultatet blev också där-
efter: genom sitt oordnade levnadssätt väckte de alltjämt för-
argelse och inverkade störande på andakten och ordningen
inom ilostret. En anhållan från klostret självt till påven att
uppdraga åt vederbörande biskop att överflytta de obehag-
liga gästerna till en plats utanför klostret synes ej ha lett
till något resultat.

Ett i någon mån liknande missförhållande vid Vadstena
kloster föranledde ett ingripande från ärkebiskopen år 1412,
då han förbjöd klostret att understödja de illa beryktade
kvinnor i nunnedräkt, vilka uppehöllo sig där i trakten och
levde av klostrets allmosor. I stället borde dessa kvinnor, som
voro unga och kraiftiga, tillhållas att försörja sig genom arbete.
