364 JOHAN III

Röda boken.

var religionen, som sysselsatte hans tankar, när han

som fyraårigt barn kom rusande in till stn mor och
berättade, att Kristus uppenbarat sig för honom. Det var
nog också kring teologiska frågor, som tjuguåringens »ensliga
grubblerier» rörde sig; och den gamle faderns varningsord
fick Johan som 47-årig man besanna, när han klagar över
de djupa tankarnas tyngd.

Det religiösa intresset hos Johan gick emellertid, även det,
I skönhetsälskande riktning. Han kände sig mera tilltalad
av den romerska kyrkans praktfulla gudstjänst med dess
vackra musik än av den luterska, som 1 jämförelse därmed
verkade enkel och kylig. Den kyrkoplundring, som under
Gustav Vasas regering gått fram över landet, hade rent av
medfört likgiltighet och förakt för allt vad yttre former
hette. På en riksdag 1577, som konungen själv öppnade med
ett långt tal till ständerna, klagade han över att prästerna
ådagalade alltför liten vördnad för det heliga, att de läto
templen förfalla och heliga dräkter förstöras. Ja, de förrät-
tade altartjänsten med otvagna händer, iförda leriga stöv-
lar med sporrar. Kyrksilvret vore mångenstädes försvunnet,
och i stället nyttjades lerkärl vid sakramentets utdelande,
oaktat prästerna i sina hem hade silverbägare. Och folket
bekräftade sanningsenligheten av sin konungs anklagelser
genom att under hans tal gång på gång instämma: »Så är det;
så går det till.» — Vid ett annat tillfälle klagade konungen
över att prästerna utförde sina predikningar på ett smaklöst
sätt, i det de ropade och bullrade i kyrkorna »som övergivna
krigsknektar».

Johan utfärdade upprepade förbud mot missbruken och
använde stora summor till nybyggnad och förbättring av
kyrkor, till anskaffande av värdiga kyrkoskrudar och käril
m. m. Trasiga präster, som kommo i hans väg, brukade han

I YÖR religlösa frågor var Johan starkt intresserad. Det
