EN BRUTEN MAN. 619

Stor blev sorgen bland alla, för vilka det 'vårligt friska i
livet är kärt, när budskapet om prins Gustavs död gick ut
över landet. Ur Nyboms lyra vällde nu fram de skönaste
toner, tolkande saknaden efter »Nordens, ungdomens, sångens
älskling»:

»Sora en fridfull sommarnattsdröm i Norden —
så var Gustavs leende levnadstavla»,

sjöng skalden.

Men folket ville ej tro, att »den milde prinsen» var död,
och underliga rykten började gå, att han levde undangömd
för världen.

Tung var faderns sorg, så tung, att den höll på att kosta
honom livet. Han blev väl återställd, men anfallen av sin-
nesfrånvaro blevo sedan allt längre och tätare. När han
under sådana perioder var ute och åkte, satt han stel som
en vaxbild, och drottningen måste alltid vara vid hans si-
da och sätta honom i rörelse, då han skulle besvara folkets
hälsningar. Ett hårt slag drabbade honom åter igen 1854,
då kronprins Karls ende son bortrycktes av en i och för sig
obetydlig barnsjukdom, som blev dödlig genom ett misstag
av hans läkare.

Den olyckliga utgången av det spännande diplomatiska
spelet under Krimkriget och det avvisande sätt, varpå Fred-
rik VIL mottog kung Oskars anbud om förbund, blevo nya
spikar i Oskar I1:s likkista. Hans motståndskraft var länge-
sedan bruten genom överansträngning och kunde ej bli an-
nat med den ängsliga omsorg, varmed konungen själv för-
djupade sig i smådetaljerna av det omfattande statsmaski-
neriet. Han läste t. o. m. själv korrektur på viktiga förord-
ningar, och mången natt genomvakade han vid skrivbor-
det. Kom så därtill, att själva livsnerven var anfrätt genom
ungdomssynder — och hans lidandes väg gick obevekligt
steg för steg mot andlig och kroppslig förlamning.

På sommaren 1857 hemförde hans tredje son, prins Oskar,
prinsessan Sofia av Nassau som brud, men när hon för första
gången hälsade sin svärfar, var han en till kropp och själ
fullständigt bruten man utan en aning om vad som tilldrog
sig omkring honom. På hösten samma år måste kronprins
Karl övertaga regeringen.
