FÄLTTÅGET MOT NORGE ÅR 1716. 253

tysthet kommo svenskarne in i Fredrikshald. Men norrmännen
voro förberedda. En förbittrad nattlig strid utspann sig.
Den slutade med att svenskarne på midsommaraftonens
morgon blevo herrar över staden men icke över fästningen.

Karl lät emellertid sina trupper stanna kvar i staden, som
översållades av kulor från fästningens kanoner. Mitt emot
det hus, där konungen tagit sitt kvarter, låg Peder Colbjorn-
sens. När Karl tittade ut genom fönstret, passade Colbjorn-
sens syster Marie på att öppna fönstret mitt emot och bedja
den svenske konungen om beskydd, eftersom hon var ensam
i huset med en liten gosse. Karl gav henne då en underofficer
och fyra man till säkerhetsvakt; och när han bad henne om
en läskedryck, räckte hon kungen en silverbägare med kall-
skål, som han tömde för hennes välgång. Sedan fick hon
också av konungen tillåtelse att sända en del kläder till sin
bror, som befann sig på fästningen. Härav begagnade hon sig
för att — som tack för konungens vänlighet — jämte kläderna
sända en biljett upp till Fredriksten, och i den talade hon
om, i vilket hus konungen bodde. Följden blev, att fästnin-
gens kanoner och mörsare genast riktades mot byggnaden.

Inom kort slog en bomb genom vindstaket och skreverade
på trossbjälkarna, bröt dem i stycken sönder och sprängde
alla väggarna, att de som voro inne i samma rummet med
konungen lågo till midjan i stoft, grus och splittror neder-
gravne. Men Hans Maj:t skedde ingen ting vidare, än vad
några skärvor hade rivit honom litet i ansiktet.»

När norrmännen emellertid icke på annat sätt lyckades
få bort svenskarne från Fredrikshald, tände flere av sta-
dens borgare samtidigt på sina hus, och inom kort stod en
stor del av staden i brand. Då utrymde svenskarne den.

Karl XII och Halvord Bryngelsson.

Sägner från denna tid ha mycket att förtälja om bonden
Halvord Bryngelsson på Dal. Konungen blev bekant med
honom genom en kapten Dahlfeldt, som kände Halvord allt-
sedan barndomen, och den kloke och orädde bonden fick
tillfälle att göra konungen flere tjänster både som vägvisare
och som kunskapare. Från Kristiania skickade konungen
honom till Sverige med anhållan om förstärkning. Samtidigt
