198 »DET LÅG ETT SKIMMER ÖVER GUSTAVS DAGAR.d

»Ert opus, Min herre, är besynnerligt. Då jag var i skolan,
lärde man mig redan, att jag borde förstå, vad jag läste;
men det här — det erkänner jag — är mig omöjligt ...»

Här avbröts han av Thorild:

»Min Herre, då Ni var i skolan — sade Ni — förstod Ni
vad Ni läste, men det erkänner Ni att Ni nu inte gör. Var-
för blev Ni inte kvar i skolan?»

På eftermiddagen, efter disputationens slut, sände konungen
Armfelt, von Essen och två andra av sina uppvaktande
kavaljerer att komplimentera segraren och meddela, att Hans
Maj:t var »ocharmerad». I konungens med sex hästar förspända
vagn anlände de till Thorilds lilla studiekammare, som de
fyllde med sina artigheter.

Thorilds juridiska examen slog emellertid illa ut, ty att
skaffa sig verkliga fackkunskaper i ämnet föll honom aldrig
in. Han studerade blott det mera »storslagna» i vetenskapen,
rättsfilosofi o. d., men hyste ett suveränt förakt för detalj-
kunskaper. När han skulle upp i juris licentiatexamen,
måste han bland annat undergå examen i kamerallagfarenhet,
som ju onekligen hör till det torrare här i världen. Professorn
frågade honom då efter data på skjutsförordningar, bad om
en definition på ordet mutsedel m. m. »Jag log», berättar
Thorild, ovoch bad honom i stället draga en krets av stora,
nobla och magistrala! kunskaper.s» Då professorn föredrog att
sköta examen på sitt sätt, steg Thorild upp: »Väll Då för-
aktar jag en titel utan ära, ett namn som jag kan få på femton
ställen i Europa värdigare.» — »Jag gick», tillägger han i
sin berättelse. »Betalt var förut. Slut på saken.»

Kort därefter reste Thorild över till England i syfte att
med sig förena tidens yppersta män »till att bryta träldomen
över jorden».

Men de yppersta männen visade ingen lust att fylka sig
kring Thomas Thorild. Kassan tog slut, och hans värd lät
bysätta honom. Kort förut hade världsomdanaren i ett brev
till Rosenstein, Svenska akademiens sekreterare, förklarat,
att han icke sänkte sina tankar så lågt som till pengar. Nu
lärde han sig emellertid förstå deras värde, när han tack
vare dem blev fri igen — det var en människovänlig lands-

1 Sådana som hövdes en »mästare»>.
