476 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

Ryskt spioneri i vårt land under tiden

närmast före världskriget.
Sid. 641 st. 3.

Resultaten av dessa spionerier föreligga i mer eller mindre
hemliga ryska publikationer från åren närmast före världs-
kriget rörande olika sidor av vårt försvarsväsen. Särskilt an-
märkningsvärt är, att militära myndigheter i Petersburg år
1913 kunde utge en hemlig bok, som innehöll samtliga mobili-
seringshandlingar vid ett av våra infanteriregementen samt
vissa mobiliseringshandlingar även för andra vapenslag. Dy-
lika papper höra naturligtvis till de allra hemligaste inom vår
arméorganisation.!

Karl Staafis Karlskronatal och dess ver-
kan på hans parti. |
Sid. 641—5643.

Hur kraftfull och respekterad Karl Staaff än var som parti-
chef, är det visst, att han vid början av riksdagen 1914 ej
hade de sina helt i sin hand. Många av hans anhängare ville

1 Detta slags författarskap fortsatte i rask takt under de första åren
av världskriget och upphörde ingalunda med tsardömets störtande utan
bedrevs med ny kraft av den sovjetryska regeringen med användande
av både manliga och kvinnliga spioner. De senare »böra helst utväljas
bland vackra, bildade och språkkunniga damer», heter det i den hem-
liga bok om »det moderna spioneriet», som år 1925 utgavs av militär-
myndigheterna i Moskva. »Kvinnor väcka sällan misstankar och kunna
avslöja hemligheter, där män skulle vara alldeles oförmögna därtill.»

»Spionerna kunna vara till nytta på mångahanda sätt, även genom
att vid behov anlägga mordbrand i fabriker och militära förråd, för-
störa järnvägar, broar, telegraf- och telefonförbindelser, åstadkomma
tågurspåringar, förgifta dricksvatten och livsmedelsupplag, organisera
mord på högre befälhavare eller utsprida komprometterande rykten
om dem, arbeta på disciplinens upplösning i den fientliga armén,
agitera upp tvedräkt mellan samhällsklasserna, sätta igång upplopp
och framkalla inbördeskrig.»
