ÅKERBRUKET. 427

sker knappt vart tjugonde år»s, och år 1855 heter det från
Olands härad i norra Uppland, att »endast i lyckligare fall
kan en och samma åker få gödsel vart 16:e å 20:e år, ehuru
med glädje måste erkännas, det undantag härifrån givas, om
än dessa äro få». Men i och med boskapsskötselns uppsving
under senare delen av 1800-talet! blev tillgången på kreaturs-
gödsel rikligare. Man lärde sig då också att bättre tillvara-
taga och sköta detta »jordbrukarens guld»s i stället för att
låta det bästa därav rinna bort i bäckar — kanske i källor
också! Även konstgödsel och andra jordförbättringsmedel
kommo då i bruk i större skala, framför allt kalk samt ben-
mjöl och guano, chilesalpeter, svavelsyrad ammoniak, super-

fosfat och kalisalter.
LJ

Det är enskiftet och växelbruket, som inlett en
ny tid för det svenska jordbruket. På Västgötaslätten
fick man ett talande bevis på värdet av dessa reformer un-
der det svåra torkåret 1826. Sådana gårdar, som enskiftats
och lagt sig till med växelbruk, lyste då med vackra skördar,
medan långa sträckor av åkrar stodo svarta som kolbottnar.
Det blev svår nöd och en massa utmätningar, och man kunde
få se ett helt hemman gå under klubban för 3—400 riks-
daler.

Många andra erfarenheter ha gjorts på vetenskaplig väg,
t. ex. om värdet av djupa täckdiken, vilka leda bort det
överflödiga vattnet från marken, så att jordens bearbetning
ej förhindras genom våldsamma vårflöden och höstregn.
Täckdikenas största betydelse ligger dock däri, att tack vare
dem luften kommer åt att tränga in i jorden. Därigenom
blir marken mera lucker, och växterna lockas att sänka si-
na rötter djupare ner. De få på det viset mera näring och
lida mindre av torka. En djupare och bättre utförd avdik-
ning är helt enkelt en av de förnämsta anledningarna till
jordbrukets ökade avkastning. Om denna förbättring bleve
genomförd överallt i vårt land, där det är möjligt, skulle
årliga värdet av rikets skörd höjas med ett eller annat hund-
ratal millioner kronor.

1 Se sid. 432.
