TRETTIOÅRIGA KRIGET LIDER MOT SITT SLUT. 435

Trettioåriga kriget lider mot sitt slut.

Torstenssons sista fälttåg.

AMTIDIGT som danskarne höllo svenska flottan in”
Sstängdi Kielfjorden, menade sig de kejserliga »ha svenska
armén i säckem», avskuren från återtåget till Tyskland.
Gallas hade nämligen i Holstein intagit en stark befäst ställ-
ning i svenskarnes rygg. Men när det väl skulle gälla, när
Torstensson återvände till Tyskland, vågade sig Gallas icke
ut på fältet, förrän svenskarne redan hunnit långt förbi
honom. Så slutade den instängningen. Danskarne läto i
Hamburg slå en skådepenning till åminnelse av den hjälp
Gallas givit dem. På ena sidan stod att läsa: »Vad Gallas har
udrettet i Holstein, det finder man paa den anden Side.s
Där fann man — ingenting alls. I stället blev det nu Torstens-
son, som gjorde det ena försöket efter det andra att locka
Gallas till fältslag. Men då detta var fåfängt, beslöt han
svälta ut sin fiende genom att avskära hans tillförsel. Och
när Gallas här på det sättet försvagats, kastade sig svens-
karne över hans kavalleri, slogo det på flykten och krossade
det nästan fullständigt under förföljandet i närheten av sta-
den Jäterbog i södra Brandenburg. Att några kejserliga
ryttare alls lyckades rädda sig berodde endast på, att det
svenska kavalleriet efter femton mils snabbritt utan rast var
så uttröttat, att hästarna störtade omkull utan att förmå
resa sig, förrän de fått vila ut.
Så hade för andra gången en stor armé fördärvats under
Gallas” befäl. Hädanefter fick han bära öknamnet »härfördär-
varen.

Torstensson fortsatte nu sitt tåg söderut mot de kejserliga
arvländerna. Vid den lilla bömiska staden Jankau fann han
emellertid i februari 1645 en ny kejserlig armé sammandragen
under Hatzfelds befäl. Den ämnade stänga tillträdet för
honom till Mähren och sålunda utan fältslag förstöra hans
här genom att tvinga den till ansträngande marscher med
bivacker på öppna fältet i smällkalla vinternätter. Men där-
hän ämnade Torstensson ej låta det gå. Han beslöt att våga
