396 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

Huru Gud tillagat en ymnig föda för deras små ungar
hela vintern igenom, den de få av renens varma blod som
ett foster i sin moders kved. Huru Gud innästlat desse usla
kräken i vinterläger på ett allt för lämpeligit sätt, då han
dem satt inom huden och utom musklerna på kroppen, det
är på ett ljumt ställe, där varken för stark varma eller köld
finnes. Huru Gud utkorat renens rygg därtill och intet dess
sidor eller buk, att han ej skulle kunna lägga sig ned och
således klämma dem sönder.

Men över allt detta måste jag stanna i den allra djupaste
förundran, då jag tänker på den stora sympati och antipati,
som är mellan denna flugan och själva renen: att han, som
är ett stort och starkt djur, som kan slåss med sina bukbröder
till det yttersta och törs vända hornen mot lappen själv,
skall så mycket rädas för en ynkelig fluga, den där allenast
lever 2 eller 3 veckors tid och han genom ett enda slag med
svansen kan döda. Hon äger varken gadd eller tänder, var-
med hon skulle kunna göra honom det minsta men, och
likvisst skall han bära så stor räddhåga för henne, att han
flyr från lappmarkerna upp till de högsta snöbergen muti
fjällen och törs intet hela dagen gå därifrån ned utur snön
att stilla sin hungriga maga tillfrids utan står alltjämt lika-
som på vakt, med uppspärrade ögon, uppreste öron, upp-
lyft hals, sparkar, fnyser, skakar kroppen och veftar med
svansen allt för ett. Vem har lärt renen, att denna fluga
kan tillfoga honom något men? .

Flugan längtar däremot så innerligen efter den, som för
henne rymmer och skyr, att hon ingen ro eller lisa kan äga
de få dagar, hon lever sin frodigaste levnad. Hon glömmer
bort både mat och vilo, far hela dagen, i fult och vackert
väder, efter sin kära ren; hon följer honom så trägit, att
hon omsider faller ned på snön, och blir så trött, att hon
intet kan röra sitt minsta ben. Detta gör hon endast där-
före, att hon måtte få släppa ett litet ägg uppå renens rygg.»

I Botaniska trädgården.

Allt kärare blev för Linn&us med vart år den Botaniska
trädgården, som han åter gjorde till en av de mest berömda
i Europa, ja ur vetenskaplig synpunkt blev den givet värl-
