DRAG UR KRISTINAS PERSONLIGHET. 433

värsta och långvarigaste hemsökelse, som någonsin övergått
Mellaneuropa, så ha även sen ar e tiders krigshändelser av
folktraditionen förlagts till tiden för detta det ryktbaraste
av alla krig. Särskilt tyckas minnen från kampen med preus-
sarne under sjuåriga kriget ha överflyttats på svenskkrigen.
Så har exempelvis preussarnes belägring av Olmätz år 1758
kommit att tillskrivas svenskarne. Om många av sägnerna
om . svenskarnes framfart gäller detsamma som om de s. k.
svenskgravarna i Böhmen och Mähren: fast flertalet av dem
äro utmärkta med »svenskkors» eller »svenskpelare», är det
faktiskt, att de svenska krigarne ingenting haft att skaffa
med dem. Men folk i trakten v e t, att det är svenskar, som
ligga jordade där. Deras onda gärningar förfölja dem även i
döden. Vid midnattstid visa sig spökena, jämra sig och klaga,
och man kan få se deras vålnader utan huvud hålla korum.
Länge brukade mödrarna i dessa länder skrämma sina barn
med ett »Svensken kommerl!» el. dyl., och i mer än en kyrka
förtälja bilder om våldsdåd, begångna av svenska soldater för
snart tre århundraden sedan.

Drottning Kristina.

Drag ur hennes personlighet.
Sid. 451, 454, 459, 469 (395, 398, 403, 413).

Redan som liten visade Gustav Adolfs dotter ett »heroiskt
gemyt,. Tvång och aga väckte hos henne bara trots. Hon
var endast sju eller åtta år, när hon sade till sin lärare: »Jag
villinte, att I slån mig, ty I kommen alla att ångra, om så
sker.» Kristina har själv berättat det och tillagt: »Jag sade
honom detta med så befallande min, att jag kom honom att
darra.» När hon fyllde aderton år och hyllades av ständerna
som regerande drottning — det var den 7 december 1644 —
trädde hon fram på rikssalen »med så heroiske miner. att
mången föll i förundran».

Men den unga »heroinan» gjorde sig också känd för sina fria
fasoner. I hela sitt uppträdande var Kristina en hänsynslöst
rättfram natur. Mitt i en förkonstlad och ceremoniös tid
