SDEN SKÅNSKE HAZELIUS) OCH )»KULTUREN) I LUND. 427

skaffa de hundra kronor, som den kostade. Där fanns stolar
och skåp, trätallrikar och fat — och först och främst gamla
kläder, som vi så väl behövde att skruda oss i, när vi spelade
landsmålskomedier. Nu var det lyckligtvis så, att jag i mina
kära föräldrar ägde tvenne i den vägen icke alldeles oför-
stående hjärtan. Min moder hade redan med hjälp av Bengt
Krämare, en lumpsamlare i Svensköp, skaffat sig några
vackra rödlakansvävnader, och min fader hade, såsom själv
bondson, med intresse lyssnat till mina uppteckningar ur
folklivet. — Här måste alltså attacken sättas in — och den
lyckades över all förväntan väl, så att vi dagen efter — mid-
sommardagen — befunno oss i besittning av ett förskott på
200 kronor. Vi hade då redan efter en allvarlig diskussion i
den stilla, varma midsommarnatten beslutat taga det djärva
steget att utvidga rekvisitaplanen till en museiplan — vidt
famnande — lika vidt som landsmålssträvandena vid uni-
versitetet. Tidens slagord — Kulturhistoria — fick bestämma
namnet. Alltså: ”Kulturhistoriska museet för södra Sverige”
eller, då vi fruktade, att det sista ordet kanske skulle betrak-
tas såsom förmätet: ”Kulturhistoriska samlingarna för södra
Sverige”.

Och så började det stora äventyret.» Till-
sammans med likasinnade vänner företog Karlin ett riktigt
fälttåg genom socknen, från vilket de återvände till herde-
tjället i Huaröd rikt lastade med skänkta och inköpta
kulturföremål av olika slag. »Dagen efter», fortsätter Kar-
lin, »skrev jag i min dagbok: Vad månde varda utav detta
barnet.”

Inköpen hade tagit starkt på vår kassa — så starkt att
det icke syntes mig rådligt avstå någon del av resten till
mina kumpaner. De fingo i stället så mycket varmare för-
maningar att själva, när de kommo hem till sitt, söka skaffa
penningar och väl använda sin tid, tills vi åter träffades i
Lund.

Men innan avfärden till Lund skedde, var det Kulturhisto-
riska museet redan öppnat, visserligen icke i Lund utan den
21 aug. i Huaröds prästgård med en utställning på ett vinds-
rum, dit församlingens innevånare genom kungörelser i
kyrkorna inbjudits att beskåda härligheten och erfara mina
högtflygande planer. Vi skulle förvärva, rädda och flytta en
