»Den svenska skaldekonstens fader.

HercuLres orla! ftod vpp / en Morgon / i förfta fin Bugdom
FJuller of Sflngåt / och twijf? / huru han fitt Lefwerne böria
Skulle / däraf han Prijs funde winna / medh Tijden / och
Abhra.
S3 thet han altfå går vthi TZandar / och högfte Bekfymber;
Trippar ett artigt TBijf? / dodt lätt af later / och anfeend? /
Til honom an; blomerad? i margfals-färgade kHäder;
Glimmand i Pärlor och Gull; och gniftrand i dyrbare
Stenar;
Skön af Anlete; men (fom fyntes) fminkad / och färgad;
Som een Drijfwa fniö-hwijt / medh Rofen-färgade Kinner;
Käd-ögd / diärf vthaf Bpfyn; af Huld? war hon fyllig och
frodig /
Gull:qåhl?-blänkiandes Håår / befrönt med Rofer i Pärlor.
Lufta war hennes Namn; wijdt-dyrkfat i VBerldennes ändar.

Så börjar dalkarlen Georg Stiernhielm sin berömda
dikt »Herkules,, vari han begagnar den grekiska sagan om
Herkules vid skiljevägen för att skildra, huru fru Lusta vill
locka den svenska ungdomen att hejdlöst njuta livet, medan
tid är. Ty ett

>människoliv som rök försvinner i vädret.
Hel i dag och sund; frisk, lustig, fager och röder;
morgon är kaller i mun, stock-stelnad, styver och döder.>

1 Bittida. — ? Tvekan. — ? En fager kvinna. — + Lättfärdig i
uppträdande och utseende. — 5 Smyckad. — € På mångfaldigt sätt,
brokigt. — 7 Hullet. — ? Guldgult.
