HATTARNE TILLBAKAVISA ELISABET. 79

som honom nu på stunden skulle skett, och varföre han åstun-
dade reparation!.

Men som han intet nämnde, av vad anledning sådant skett,
eller vem det gjort, så höllt ståndet onödigt att sig härmed
uppehålla.»

I augusti tilltog oron i bondeståndet ånyo. 1I protokollet
för den 14 augusti upprullas följande föga uppbyggliga scen:

»Riksdagsmannen Mats Ersson ifrån MNyland började
därpå ganska häftigt att ropa: ”Tag ifrån mig Jakob Esaiz-
son ifrån Älvsborgs län, ty han tiger aldrig utan faller mig
alltid i talet! Gör för Guds barmhärtighet och hav honom att
sittja i sin bänk, så jag må få bliva i fred!” Vilken utlåtelse
han under starkt sorl, som härvid yppades, åtskillige gånger
upprepade.

Vilket gav talemannen anledning att några resor varna
Mats Ersson att sig skickeligen och på ett emot ståndets
heder svarande sätt förhålla och uppföra.

Men Mats Ersson tog ståndet till vittne, det han nu sade
till, att, i den händelse Jakob Esaieson än en gång fölle
honom i talet, då icke kunna undgå att slå honom, Jakob
Esaieson, på truten.

Talemannen uwutlät sig hjärteligen beklaga, att ståndet
ingen dag skulle få vara tillsamman utan buller och olåt,
föreställandes huru det vore ganska eftertänkeligit, att
den ene angrepe den andre med hot och undsägelser, isyn-
nerhet med den utsago att uti ståndet vilja slå någon på
truten, helst en var visste, huru dyrt ett sådant slag skulle
bliva, och att det efter lag intet utan livets förlust finge
försonas.»

En månad senare gick det återigen lika livligt till, och en
riksdagsbonde begärde, att det skulle intagas i protokollet,
»att det varit de i ståndet, som stått och knuffat honom, vilket
han trodde även andre hava skett».

Då uppstod även en annan riksdagsbonde och anhöll, att
protokollet ävenledes måtte föreviga, »satt man luggat honom
i själva ståndet».

Det var så mycket lättare för Hattarne att få framgång

t Upprättelse.
