308 OSCAR II:S TID.

rådde full likställighet mellan de båda folken. Visserligen var
det ytterst den gemensamme unionskonungen, som ledde denna
styrelsegren, och han representerade ju i lika hög zrad båda
sina folk, men efter hand som det svenska statsskicket mer
och mer utvecklade sig till ministerstyrelse, gick avgörandet
av diplomatiska ärenden över i den av svenska riksdagen
beroende utrikesministerns hand. Redan på 1830-talet er-
kändes från svenskt håll, att Norge i utrikespolitiskt avseende
icke fått en med Sverige likberättigad ställning. År 1839 till-
sattes den första stora unionskommittén med syfte att söka
åstadkomma likställighet mellan Sverige och Norge även på
det utrikespolitiska området. Kommittén fick flere efter-
följare, men de erbjudanden, som gjordes Norges folk om
ökat inflytande på de utrikes ärendenas behandling, blevo i
regel avvisade. Norrmännens önskemål var, att Norges diplo-
matiska angelägenheter skulle handhavas av en norsk utrikes-
minister utan »samrore» med den svenska diplomatin. Men
hur skulle det då gå med den gemensamhet i utrikes-
politiken, som riksakten förutsatte, i synnerhet sedan konunga-
makten blivit så försvagad, som den blev i Norge år 18842

Problemet var helt enkelt olösligt inom unionens ram.

Att spränga den ramen blev målet för folkledare så-
dana som Sverdrup och Björnson. Han som var korad att
bli sin nations tunga, han som sjungit sitt norska folk sam-
man, han skulle också sjunga det ut ur unionen. Mot den
gav han sina känslor luft i orden:

»Den pagt,' som vi forpestes i,
den hader og forbander vi.>

Emellertid beslöto norska vänsterns ledare att icke gå rakt
på det stora målet egen utrikesminister. Man skulle gå
en omväg och först skaffa Norge egna konsuler. Från
Norges köpmäns och affärsmäns sida, som konsulatfrågan
ju egentligen gällde, förelåg inget behov av särskilda norska
konsuler. De sade uttryckligen ifrån, att de inte önskade någon
ändring. Hela konsulatfrågan var bara ett politiskt schack-
drag, och först genom energisk agitation lyckades norska
vänstern få sin uppfattning inarbetad i hela folket.

1 Det förbund.
