DACKEFEJDEN. 131

ras följande: »De smålänningar hava nu uti några år varit
Kungl. Maj:t och Sveriges rike ganska ohörsamme och gen-
störtige och icke utgjort sin lagliga och årliga skatt och ut-
skylder, som dem med rätta hade tillkommit. Så förhugga de
ock mycket onytteligen eke- och bokeskog, besynnerliga om
vinteren till deras boskap och eljes då intet behov gjordes.
Samme smålänningar bruka månge och åtskillige skalke-
stycker både i ena måtton och andra, skjuta och slå varann
inbördes ihjäl, den ene efter den andre. Likaledes göra de
med Hans Nådes fogdar, så att ingen vill eller kan snart bli-
va hos dem. Item! hålla de varken tingsfrid eller kyrkofrid,
vilket är emot all kristelig lag. Och därtill giva de upp ett
.gemenigt? anskri, att de vilja slå ihjäl alle dem, som rödkläd-
de äro.? Sammalunda fick man ock uppenbarligen höra av
dem, när vår nådige herres krigsfolk drog in i Skåne,? att de
ville slå dem på baken. Om sådana gärningar och onyttigt
snack är skäligit och redeligit, därom kan var man döma.»

Så länge smålänningarnes klagomål gällde en del fogdars
och frälsemäns övergrepp, kunde man ännu ej tala om någon
upprorsrörelse. Men så kom konungen själv med en hel del
nya påhitt. Han lade sig i deras sätt att sköta sin jord och
driva handel med oxar, deras så gott som enda saluvara. Sär-
skilt förbittrade blevo de över följande påbud:

»Vi Gustav etc. hälse eder, dannemän alle, som bygga och
bo i Värend, Österbo, Albo, Sunnerbo, Västbo, Östra och
Västra härad, Konga härad och Kalmar län, kärliga med
Gud. Käre dannemän alle, Vi give eder till känna, att Oss
är förekommet, huru där ibland eder finnas månge olagliga
köpmän och oxadrivare, som uppköpa alla de oxar och hästar,
som de överkomma, och driva dem ut av riket, sig självom till
föga fördel och den menige man över hela riket till en dråpe-
lig skada och fördärv, så att både oxar och hästar varda nu
snart så dyre, att man skall giva fyradubbelt mot vad skäligt
är för dem och icke ändå kunna dem överkomma. Därmed
icke allenast ödeläggas köpstäderne, utan både friborne och
frälsemän och den menige man i riket hava en obotelig skada
utav, om här icke snarliga finnes bot uppå.

WA*Iikaledes. — ? Allmänt. — ? Alla hovmän och frälsemän. —
t Under kriget mot lybeckarne.
