ENGELBREKT OCH DALKARLARNE. 447

Herren Gud, som i himmelrike bor,

låte honom njuta, att han var Sverige trol!
Jungfru Maria, med din helga bön

nu hjälp hans själ till himmelrikets lön!
Alla Guds helgon i himmelrik,

bedjen för honom evinnerligl>

Mördaren förde Engelbrekts maka och tjänare fångna till
Göksholm. När bönderna i trakten fingo höra om det dåd,
som skett i den sena våraftonen där ute på holmen, rodde de
dit och förde under tårar sin älskade hövdings lik till jord-
fästning i sin kyrka. I förtvivlans raseri stormade en allmo-
geskara Göksholms slott, men den förmådde intet mot det
fasta tornet, blott mot gårdens träbyggnader, som stuckos
i' brand.

Hur litet de maktägande numera aktade folkets mening,
sedan deras hövding var fallen, synes därav, att Karl Knuts-
son kunde företaga sig att utfärda skyddsbrev över hela
riket för frihetshjältens mördare. Ingen skulle få ofreda
eller ens så mycket som förebrå Måns Benktsson för mordet
på Engelbrekt. Tydligtvis tänkte Karl Knutsson att däri-
genom vinna den mäktiga släkten Natt och Dag på sin sida
— något som dock icke lyckades. Att av hans beteende sluta
till att han skulle ha legat i maskopi med mördaren eller
rentav ha begagnat Måns Benktsson som redskap för att
göra sig av med en besvärlig medtävlare är dock säkerligen att
gå för långt i misstankar. Mördaren vågade för övrigt icke
lita på kraften av Karl Knutssons försvarsbrev utan gav
sig ut på Östersjön, höll sig där bland skären och slog sig
på samma snygga hantering som hans avsatte konung.

+ x

Kort blev Engelbrekts hjältebana men sällsport betydel-
sefull. Han har förenat alla stånd och alla landskap
till att verka för det gemensamma fosterlandet. Alla,
dalkarlar såväl som smålänningar, upplänningar som väst-

! Trogen
