178 KARL XII KOMMER HEM.

av hästen. Detta bekymrade Hans Maj:t i förstone icke litet.
Dock som man strax där bredevid blev varse en liten puss
med vatten, så buro postiljonerne Däringen dit, och Hans
Maj:t skötte honom med egen hand, till dess han åter kvick-
nade.»

Karl skyndade nu med den ene postiljonen som vägvisare
i förväg till skjutsstationen, medan den andre skulle så sakta
följa efter med Däring. Men i skymningen tog konungens
följeslagare miste om vägen, och när de bägge ryttarne änt-
ligen kommo fram till skjutsstationen, var Däring redan kry
och välbehållen där. »Hans Maj:t betygade fördenskull en
synnerlig fägnad, att de åter möttes.»

Resan gick nu vidare mot norr upp genom Siebenbärgen
till Klausenburg. Därefter böjde resenärerna av åt
väster och kommo ut på den stora ungerska slätten. Över
Debreczen och Buda-Pest gick färden till Wien. Som det
ej vidare fanns några ridhästar att tillgå, fingo de resande
hela vägen ända fram till Wien åka i vagn. Och fast det
icke var i Karls smak, så var det nog Därings lycka, ty
under tiden hämtade han sig fullständigt från sin över-
ansträngning. Det kunde också behövas, ty från Wien gick
färden på hästryggen natt och dag nästan i ett kör, »sedan
måneskenet kom till hjälps. Resenärerna följde Donaustran-
den ända till Regensburg, där de böjde av mot norr till
Niärnberg och färdades därifrån över Bamb erg och Wärz-
burg till Hanau vid Main. Ingen enda gång voro de bägge
ryttarne ur kläderna. De unnade sig »så gott som ingen
vila mer än den lilla stunden, då de åto som hastigast mid-
dag och kväll, medan man ömsade och sadlade deras hästar».

De bägge ryttarne gåvo sig ut för att resa strax före kung
Karl med uppdrag att beställa hästar för hans räkning. Och
de lyckades också bra dupera alla, som höllo utkik efter
svenske konungen. Men i Kassel höll Karl på att bli igen-
känd. Här var han inne på vänskapligt område, eftersom
den regerande lantgrevens son, prins Fredrik, nyss för-
ut friat till prinsessan Ulrika Eleonora och med Karl XII:s
goda minne fått ja. På skjutsstationen möttes de resande av
en överste Kagg, som var född svensk. Han hade order
att genast tillkännagiva vid hovet, när Karl XII anlänt.
Nordberg förtäljer, hurusom »Kaggen hälsade dem med
