516 KARL IX.

för syndernas skull straffar människan, giver ock tröst och
tålamod dem som sig betänka och till honom omvända. Ty
uti sex år och sex månader måste han samma järn och fjätt-
rar på sig behålla både natt och dag och därtill bliva allena
instängder uti en kammare, som aldrig gjordes eld uti (där
var ingen skorsten inne), ehuru kall vinter där ock var, och
stengolv, uti ett trähus, där vädret igenom väggarna blåsa
kunde, så att skägget om munnen på honom isades där inne.
Ett litet fönster var där, med järngaller väl förvarat, och tju-
gu hejdukar, uti varma stugor liggandes, som natt och dag
höllo stark vakt, så att ingen måtte komma in till honom utan
särdeles förnäme personer och understundom jesuiter och
munkar. Dock var det en stor nåd av Gud, att de efterläto
honom biblia och den heliga skrift samt åtskilliga skribenters
böcker, såväl papistiske som lutheriske, historiske och teo-
logiske, därmed han sitt tidfördriv hava kunde.»

Än större tröst fann fången 1I att syssla med religiöst och
teologiskt författarskap. En frukt därav blev hans latinska
skrift »Fängelseskolam». I denna sin »obedrövelige fängelses,
anfäktnings, övnings och menings skrift>, såsom han kallar
den, äro onågra de papisters villfarande meningar grunde-
ligen och väldeligen förlagde», säger ärkebiskop Paulinus i
sitt företal till boken. Dessutom innehåller boken en av den
fångne krigaren gjord bearbetning av några bland Davids
psalmer, om vilka han vid ett senare tillfälle yttrat: »Då jag
var berövad all människlig lust och förhoppning om min för-
lossning ur fängelset, då haver denne Psaltaren mig så styrkt,
vederkveckt och förlustat, att jag ringa aktade allt det onda,
som mig anfäktade; och var det en lovlig, härlig och skön
övning, som jag i min ängslan mig företog, utur Psaltaren
och den helge Skrift ett litet verk att componera, vilket salig
ärkebispen doctor Lars Paulinus haver funnit gott att
låta komma på tryck.»

När Karl IX gått ur tiden, blev Gyllenhielm, såsom
han själv berättar, »äntligen förlossad utur järnen genom
polska drottningens förbön hos konungen, när de genom
Rava en gång drogo till sin bönefärd åt Sanct&e Marizx
