MAGDEBURGS FÖRSTÖRING. 127

stämningen bland det lägre borgerskapet. Snart såg man
folket under kommendantens vana ledning med iver arbeta
på att sätta fästningsverken i stånd. Måtte blott Gustav
Adolf snart komma till undsättning!

Vägen till Magdeburg gick emellertid för Gustav A dolf ge-
nom Brandenburg och Sachsen. Bägge dessa stater voro protes-
tantiska, och deras kurfurstar, Georg Vilhelm och Johan Georg,
voro protestanter. Men ändå sade de nej, när Gustav Adolf
begärde att få föra sin undsättningshär genom deras länder.

Gustav Adolf hade ju, som vi sett, gått i vägen för Georg
Vilhelm, då han tillförsäkrade sig besittningen av Pommern.
Men att icke få Pommern betydde för Brandenburg att för
all framtid bli avskuren från Östersjön och uppge framtids-
planerna på en inkomstbringande sjöfart och handel. Stäm-
ningen mellan de båda svågrarne var därför allt annat än
kärvänlig.

Georg Vilhelm skickade nu det ena sändebudet efter
det andra till konungen och bad bevekande att slippa
bli indragen i kriget. Men Gustav Adolf fordrade, att hans
svåger, liksom förut hertigen av Pommern, skulle för-
klara, om han ville vara vän eller fiende, »varm eller kall
för den protestantiska saken. »Här kämpa Gud och djä-
vulem, sade konungen till hans underhandlare. Då dugde
det ej att sitta med armarna i kors, ty i sådant fall skulle
olyckan komma över kurfursten och tvinga honom att an-
tingen förneka sin tro eller fly ur sitt land. »Tron D, fort-
satte Gustav Adolf, »att I med alla Edra böner kunnen
vinna något av kejsaren? För Guds skull, fatten ett man-
ligt beslut! Gör som jag! Jag har på fjorton dygn icke
legat i en säng. Jag skulle också vilja vara fri från alla
mödor och sitta hemma hos min sköna gemål, om jag icke
tänkte längre än stunden.» Till sist avklippte Gustav Adolf
de gagnlösa underhandlingarna och gjorde slag i saken.
Han ryckte fram för Berlin, sin svågers huvudstad, för att
med svärdet tvinga kurfursten att ingå förbund med honom,
alldeles som han en gång utanför Stettin piggat upp den
pommerske hertigens handlingskraft.

Med ängslan och bävan kom Georg Vilhelm sin svåger
till mötes, åtföljd av hela sitt hov, däribland även de
furstliga damerna. Sammanträffandet ägde rum » en
