324 VITE KRIST SEGRAR ÖVER TOR.

Enligt Södermannalagen bestod den nödvändiga välfägna-
den för biskopen och hans tolv män av följande kvantiteter
mat och dryck: tre tunnor öl, en tunna vete- och rågbröd,
en tunna bjuggbröd, två halva fläsksidor, fyra får, åtta höns,
två gäss, tre pund smör, två ostar samt fyra stockfiskar.
Smålandslagens farhåga: »Ej må biskop utan att mätt vara
fara från en gård», synes alltså, åtminstone i Södermanland,
ha varit ganska obefogad.

& + x

»Vi prästerskap, sa klockarn» — så lyder ett bevingat
ord. Klockarfar har ju av ålder haft många viktiga ting
att bestyra. Hans titel kommer av att han hade att vårda
kyrkklockorna och ringa till ottesång, mässa och aftonsång
samt mot helg ävensom »var afton kläppa Vår fru Marias
lov». Han skulle tjäna prästen vid alla mässor, och när denne
gav sig ut i sockenbud, skulle klockaren vara honom följaktig
samt bära hans bok och stola.! Han skulle dessutom elda
prästens badstuga en gång i veckan, betjäna och raka honom
samt hålla honom med kvastar, slakta kyrkoherrens fä, när så
behövdes, och lägga prästens korn i ladan. Hans hustru skulle
göra deg och baka bröd åt prästen, när så behövdes, och fick
som lön därför bära med sig en bulle från prästgården. »Då
klockaren haver uppfyllt allt detta året om, då skall han hava
av prästen ett par skor och ett par vadmalshosor? och ej
mera», heter det till sist i en medeltida förordning. Detta
avsåg dock endast de tjänster klockaren gjorde prästen en-
skilt. Den egentliga lönen fick han av församlingen i form
av klockarestuga eller klockaregård.

1 Ett rikt smyckat, brett band, som hängdes över axlarna på
prästen. — ? Ett plagg, som innefattade i sig både strumpor och
byxor.

Litteratur: Yngve Brilioth, Den påfliga beskattningen af Sve-
rige intill den stora schismen.
