222 OVÄDERSMOLN I ÖSTER OCH SÖDER.

detsamma, fanns mycket hö; och för att rädda detta före-
togo sig de belägrade att lassa det i vagnar och köra det över
en lång kavelbro, som ledde till slottet. När ryssarne fingo
höra det ideliga dånet av hölassen, trodde de, att en väldig
svensk här ryckte in i Viborg till undsättning, och blevo så
förfärade, att de i nattens mörker bröto upp och tågade hem.

Den gamle konungen vågade dock ej anse faran överstånden
med detta utan fruktade för ett nytt och farligare anfall.
»Käre som, skriver han till Erik, »Vi äro nu så illa och uti så
stor fara utsatte, att Vi aldrig tillförene i sådan nöd och
farlighet varit have och kunne Oss icke nogsamt därom be-
klaga. Gud allsmäktig må veta, vad råd Vi finna skole,
och där han icke besynnerligen vill nu göra Oss hjälp och
bistånd, så är det platt ute med Oss.»

Någon tid senare skriver han till sonen igen: >Käre son,
Vi kunne dig icke förhålla, att en stor komet haver synts
här uti Finland en lång tid, vilken haver stått ifrån nord-
osten och till sydvästen. Så efter sådane skräckelige him-
meltecken pläga gemenligen något ont betyda, därföre såge
Vi gärna, att du ville låta förmana ordinarios! där i Sverige,
att de måtte tillsäga alle kyrkepräster över hele riket om
allmännelige böner till den allsmäktigaste Gud, att han
värdigas nådeligen avvända vad straff och plåga som samme
komet betyder, och att han eljest ville vara Oss och menige
riket mild och barmhärtig.»

Vid samma tid yttrar han i ett annat brev till sonen dessa
nästan profetiska ord: ?Moskoviten beflitar sig till det högsta
och efterstår, att han sådan monarki, makt och välde kunde
bekomma kringom hele Östersjön här in i Europa, som tur-
ken med sitt tyranni haver fått i Asien och Afrika. Och
står högeligen till befruktandes, att han med tiden varde
bekommandes en sådan makt här i Europa, såsom turken i
Asien genom de grekers tvedräkt, oenighet och försummel-
se i förtiden haver bekommit, om de kristne herrar och re-
genter kringom Östersjön icke vilja tänka till i tid sådant
hans tyranniske förehavande allvarligen att förekomma.»

Nu var den gamle framför allt angelägen om att få fred
med den farliga grannen — det finge sedan gå med den

! Konungens nya benämning på biskoparne.
