NYKTERHETSRÖRELSEN OCH PETER WIESELGREN. 99

Ofta blir det ock bland dryckesbröderna sådant sbannande,
svärjande och smädande, att jorden må givas vid, till dess
de då omsider komma samman i håret eller till knivs; och
lyktas så ofta glädjen därmed, att antingen annar eller
flere bliva där liggandes kvar döde. Och är detta raseriet
ofta så förfärligit, att mången dräper där sin egen svurna
broder, sin utkorliga! goda vän, den honom eljes så kär var,
att han måtte hava burit honom på sina händer.

Desslikes är det icke heller ibland sådana sällskap stort
mera tukt och höviskhet i gärningar än i orden. Mången
varder där av djävulen så bedragen, att han kommer i boleri,
hordom eller någon annan sådan last, den han eljes aldrig
bedrivit hade.

En drinkare», heter det vwvidare, »haver sällan nattaro.
Han ligger och glöxer”, raklar?”, kastar sig och är illa till pass.
Kommer han sig ock till sömns, så haver han stygga dröm-
mar, och är ändå icke stor rolighet med. Om morgonen då
han skall stå upp — om han eljes orkar upp —, så finner han
sig vara alldeles oskickelig: ont haver han i huvudet; därtill
är då hans lekamen så ömmer och lamer, som han vore aller
sönderslagen. Han haver ock då rätteligen till ingen ting
lust, varken till arbete, äta eller dricka utan sitter och hänger
huvudet. Sedan följa då mångahanda krankheter, såsom
hetta, röd ögon, mörk ögon, minneslösa, dövhet, margahanda
flytande, näsakvav, näsadropp, halsbränna, bröstbränna,
lungsot, leverböld, ond mage, bukrev, kallpiss, sten, lamhet
uti alla lemmar, handaskalv, podager, slag, brottfall, sendrag,
vattusot, gulsot, skabb, och ho kan det alltsammans upp-
räkna? På sistone kommer därav ett stackot liv, så att man
förr, än naturlig tid tillsäger, dö måste. Alle förståndige
och förfarne läkare give här med rätt, att det så haver sig i
sanning.»

Visserligen är det sant, att konung David prisar vinet.
»Meiu därmed bevisas icke, att man må dricka sig drucken;
utan profeten David håller oss där före Guds stora under och
godhet och prisar honom, som vinet haver skapat och givit
det den kraft, att det av naturen förmår fröjda människans
hjärta.

1 Utvalde. — ? Har kväljningar. — ? Harklar sig.
