Vi och världskriget.

Utbrottet.

Då spelades uvertyren upp till det fruktansvärdaste
drama, som mänskligheten någonsin genomlidit. Vem
kunde då ana de omätliga följderna av det skott, som i Sara-
jevo den dagen smällde från en halvtokig bosnisk gymnasists
pistol och blev den österrikiske tronföljarens bane? Om någon
då hade profeterat: »Det skottet är det första i ett krig på
liv och död, som skall breda ut sig över nästan hela världen»,
då hade den tanken blivit avhånad såsom lika vanvettig som
själva mordet. Och detta först och främst av dem, som
kort förut lugnat oss med den auktoritativa förkunnelsen,
att ett världskrig nu för tiden var omöjligt, därför att de
europeiska folken numera voro alltför kultiverade för att
ge sig in på något så vanvettigt — på sin höjd kunde man
tänka sig, att Balkanhalvön ännu en tid framåt kunde bli
ett oroligt hörn, ty där var man ju bara halvkultiverad! De
däremot, som voro av förutfattade meningar oförhindrade
att bedöma, vart det måste bära hän med stormakternas
ekonomiska tävlingskamp och rustningsraseri, och som
hade följt stämningarna mellan världskrigets konkurrerande
huvudmakter, voro lika orubbligt säkra på att ett krig måste
bli den naturliga frukten av omätlig vinningslystnad, själv-
förgudande militarism och outrotlig revanschlystnad. Men
hur uppenbart det än var för den som bara ville be-
gagna ögon och öron och historiens lärdomar, att vi snart
skulle stå mitt uppe i en kraftmätning mellan stormakterna,
väldigare än någon föregående — vem kunde dock ana, att
skottet i Sarajevo skulle bli det, som antände krutdurkenl
Nära en månads tid såg det ut, som om ovädersmolnet
denna gång som så mången annan föregående skulle draga
förbi utan att urladda sig. Men den österrikiska regeringen

DEN 28 juni 1914 är världshistoriens mest kritiska dag.
