SVERIGES SISTA HÄXPROCESS. 479

i Falun konstatera, att flere av kvinnorna voro genom Till-
bergs omänskliga tortyr lidande till sina lemmars bruk, gjorde
han slag i saken och lät frigiva dem samtliga samt återsända
dem till deras hemort. Länsmannen tog han i kraftigt förhör,
men denne skyllde ifrån sig på hovrättsnotarien Ekman.
Landshövdingen lät emellertid icke därvid bero utan för-
anstaltade, att målet togs upp igen vid lagtima häradstinget
i Leksand i november 1757.

Där blev skomakardrängen Erik Johansson underkastad
ett skarpt förhör, beslogs med tvetalan och bekände slutligen,
att han efter sitt sammanträffande med Björk Hans fallit
i så djupa tankar över det de talat om, »att han därmed till-
bragt en hel natt och icke förrän efter solens uppgång slumrat
något in samt då i dvala eller dröm tyckt sig verkställa, vad
han i slikt ämne hade hört. Det han således drömt, har han
sedan för skomakaren omtalat såsom verkligen hänt och
denne åter talat därom för andra, varigenom en saga kommit
att utspridas.» Och sedan saken sålunda blivit utspridd, hade
han »av fruktan för någon ledsamhet ej velat omtala, att det
varit en dröm, utan hållit sig vid det han en gång berättats.

Kort därefter ändrade emellertid drängen sin bekännelse
därhän, att han diktat alltsamman. Då blev han dömd till
24 par spö, ärans förlust och förvisning från orten samt att
betala 100 daler s. m. till kvinnorna. Per Olofson dömdes till
20 dalers böter eller 8 dagars vatten och bröd. Kvwinnorna
frikändes.

x &
x

En som emellertid inte var nöjd med utgången var den
andans man, utan vars ovisa ingripande allt detta elände nog
aldrig behövt bli verklighet. Biskop Troilius gav sig
ingen ro, förrän han fick Svea hovrätt att revidera målet.
»TY», skriver han i en inlaga, vom sådane på given anledning
började undersökningar skulle avstanna, de mera eller mindre
skyldiga utan vidare åtgärd släppas, så skulle påföljden bliva,
att desse personer måtte i deras vidskepelses synd mer in-
sövas, satans verk i dem mera stärkas och vägen till deras
omvändelse och salighet alldeles igenstängas.»

Ja så blev det på hovrättens befallning ett nytt ting i juni
1758. Vad som där förekom bekräftade ytterligare, vilka råa
