EN NY TJUSARKONUNG. 185

frågan: Fanns det några hemliga förbindelser mellan massans
uppviglare och dem, som denna dag svarade för ordningens
upprätthållande i huvudstaden? Förelåg det måhända rent
av en sammansvärjning mot gustavianerna för att skrämma
dem till eftergifter vid det förestående tronföljarvalet?

Dessa frågor vänta ännu på sitt svar. Den framstående
danske litteraturhistorikern Rasmus Nyerup, som under en
Stockholmsvistelse råkade bli åsyna vittne till Fersenska mor-
det, häpnade över det plötsliga omslaget i allmänna opinionen
från den ena dagen till den andra: »Även kloka och besin-
ningsfulla människor rycktes under tumultet liksom med av
strömmen, och det till den grad, att de ansågo gärningen som
ett patriotiskt dåd och ett offer, som med rätta hembars åt
den avlidne tronföljarens andar. Men dagen efter betraktade
de dramat med helt andra ögon och ondgjordes över att högste
befälhavaren över trupperna hade parlamenterat med pöbeln
i stället för att göra sin skyldighet.»

Lå
+ x

De värst komprometterade av deltagarne i Fersenska mor-
det, som myndigheterna lyckades få fast, straffades med fän-
gelse eller landsflykt. Tandefeldt, riksmarskalkens definitive
mördare, kunde mot sitt enständiga nekande ej ådömas döds-
straff men straffades med spöslitning och fängelse på Älvsborgs
fästning, där han av prästerskapet skulle flitigt förmanas
till att bekänna sitt grova brott. Något erkännande lyckades
man aldrig avpressa honom, och efter några år lär han ha be-
nådats av Karl XIII och av sina vänner exporterats till
Amerika.

En ny tiusarkonung.
Sid. 98 st. 2.

Vid första mötet med änkedrottning Sofia Magdalena över-
vann Karl Johan t. o. m. hennes naturliga antipatier mot den,
som intagit hennes landsflyktige sons plats.

En skarpsynt och kritisk ung man bland de otaliga, som
blevo entusiastiska redan vid första samtalet med kronprinsen,
