KARL VON LINNÉ. 21

skurk, som av de fem kamraterna misstänktes för planer på
att mörda dem och bemäktiga sig reskassan, vilken omhänder-
hades av en annan deltagare i expeditionen.

Hela forskningsfärden till Lyckliga Arabien fick ett tragiskt
slut. Alla dess medlemmar angrepos av malaria, och endast
en kom ifrån strapatserna med livet. Blott en del av de märk-
liga forskningsresultat, som man hade Forsskål att tacka för,
blev räddad. Men den allra svåraste förlusten för vetenska-
pen bestod däri, att denne skarpsinnige och oförtrutne forska-
re rycktes bort, innan han själv fått vetenskapligt bearbeta
sina upptäckter. Han var vid sin död blott 31 år gammal.

LJ

Karl Peter Thunberg var upptäckare av ett tu-
sental i Europa förut okända orientaliska växter. Hans grund-
läggande, omfångsrika bok om Japans växtvärld, »Flora Ja-
ponica», har förskaffat honom hedersnamnet »Japans Linné».
Den utkom 1784 och utgavs 150 år därefter i faksimileupplaga
i Tokio. Genom Thunberg blev också Linnés sexualsystem
Känt bland Japans lärde. Men lika högt uppskattad i öriket
blev Thunberg i egenskap av läkare. I ett officiellt japanskt
verk om medicinens historia i Japan, utgivet år 1911, har
han fått en mycket framträdande plats, och där finns även
ett porträtt av honom efter ett kopparstick av en japansk
konstnär från början av 1800-talet. Ett vittnesbörd om den
svenske forskarens stora anseende är också en minnesvård,
som upprestes i Nagasaki på 1820-talet av den förste euro-
peiske läkare, som fick japanska regeringens tillstånd att
praktisera i landet. I denna stad hade nämligen Thunberg
hållit medicinska föreläsningar, som sedan utgåvos av en be-
römd japansk läkare. Även i Tokio undervisade han japanska
läkare i den europeiska läkekonsten.!

1 Som reseskildrare är Thunberg, i likhet med Per Kalm (Bd VI:
375), torr och poesilös, trots allt det märkliga, han skådat. Med alla
sina rent vetenskapliga förtjänster har han ett drag av pedant, som
alstrat en del stilistiska grodor, vilka gjort hans reseskildring högt
skattad inom glada studentkretsar. Bland hans pekoralistiska vänd-
ningar märkas sådana som denna: »Vattnet är det element, som gör
sjöfarten, så utom som inom Nederländerna, vig och bekvämlig.»

Här behövs ingen parodi för att bereda läsaren njutning. Däremot

har Jakob Wallenberg i »Min son på galejan» parodierat Linnés och
hans lärjungars minutiösa noggrannhet i en passus sådan som följande
