150 LANDSFADEEN.

dem. Och föll ett snömoln, vilket ock utan tvivel intet gott
hade till att betyda, efter som sedan, månge år därefter, då
konung Erik var kommen till regementet, väl blev befunnet.»

Ett par år därefter, berättar Per Brahe, »lät konungen
bjuda till sig allt riksens råd till Gripsholm. Där gjorde han
dem gästabud hela 14 dagar bortåt och gjorde sig där lätt-
sinnig! och glad med sine trogne män. I synnerhet gjorde han
sig en särdeles aftonsmåltid, på vilken tid drottning Margreta
själv bar in allahanda konfekt och konungen bar själv dricka
in, bad dem göra sig glade och lustige, såsom ock konungen
själv ville göra, därföre att de nu hade känt hans söner god
för Sveriges rikes arvingar.»

Gustav I, hans familjeliv och hov.

levande teckning av Gustav Vasa, sådan han själv

sett konungen. Denne var av »passelig manslängd,
hade ett trint huvud, vitgult hår, vackert, stort, långt
skägg, skarpe ögon, liten rak näsa, en välskickad mun,
röda läppar, blommor på kinden, en rödbrun kropp, var
ock hel utöver all sin lekamen, så att man icke kunde
finna en fläck på hans hela lekamen, där man kunde
sätta en nålsudd uppå, hade vackra händer, passeligen
stora, var tämmelig armastark, hade fyllig kropp och smala
ben, tunne, vackre, skickelige fötter, var ock något hårig,
besynnerligen om armar och ben, och utöver all sin kropp
så välskickad och proportionered, som någon konstig? må-
lare bäst hade kunnat måla honom utav. Mannelige och
starkelige konunglige klädebonader bar han jämblig gärna,
och ehurulunda och vid vad sätt de voro skurne, då stode de
ju honom alldeles väl. Och ändå han gärna umgicks med
täcke och dejlige kvinnors personer, så blev han dock aldrig
beryktad att han höll sig någon concubinam medan han var
ogift eller man visste att säja om några hans oäkte barn, an-
tingen söner eller döttrar; sitt äktenskap höll han ock väl.

l ; ONUNGENS systerson Per Brahe har givit oss en

1 Här motsatsen till tungsint: sorglös. — ? Konstförfaren.
