NÄR KONUNGEN 0. RYSSLANDS TSAR VÄXLA tSKÄLLEBREV?. 379

tog mellan de bägge furstarne en brevväxling av säll-
sammaste slag, något fullkomligt enastående i fråga om
diplomatiskt ordbyte. De hetlevrade potentaterna formligen
överöste varandra med ovett av det kraftigaste slag. Tsaren
lät Johan veta, att orsaken, varför, som han uttrycker sig,
»Vår vrede över ditt land upptänd är», var dels den, att
Johan ej bekymrat sig om att rädda de ryska sändebuden
undan deras skymfliga behandling, dels att, när de svenska
sändebuden kommo för Ivans bojarer, hade de burit sig
mycket oförståndigt åt »och stodo för dem lika som andre
träbeläters. Några underhandlingar mellan Johan och tsaren
direkt ville Ivan ej längre vara med om, utan ville svenske
konungen undvika ett ovänligt besök »på de svenske hol-
mar,, så finge han bekväma sig att »efter den förre sed-
vana» underhandla med ståthållaren i Stora Novgorod.!

Men Johan fordrade att få avsluta sina traktater med
tsaren direkt och av denne bli aktad lika högt som av
»sromerske kejsaren och alle kristne konungar». Ty han vore
sen regerande kristlig konung» över ett väldigt konunga-
rike och vore »icke pliktig till att vara någon herre under-
given uti någon måtto».

Tsaren svarade på Johans »oförnuftige skrivelse», att han
icke kunde »annat göra än förundra och le, att en vill sig
så förhäva och högmodas och förgäter bort sitt fäderne uti
en by i Småland. Och som du skrev uti samma brevs, fort-
sätter han, »att du vill hålla fred med Oss, kunde du det
betänka, om du vore förståndig, att ifrån jorden är högt
till himmelen, likaså är ock att hålla fred med Oss och icke
med de ståthållare på Novgorods. Förty en av tsarens för-
fäder hade regerat icke allenast över Ryssland utan ock
haft Sverige under sin lydno. »Det står uti gamle krönikor
beskrivets, försäkrar Ivan. »Och», skriver han vidare till
Johan, »förr än din fader kom till regementet, have Vi intet
hört av något kungarike i Sverige.» Hans tsariska maje-
stät förstod nog, att Johan, som han yttrar, ville »reta
Vår furstlige Stormäktighet till vrede. Du haver varit lik-
nad vid Våre ringe bojarer, och nu vill du likna dig vid
Vår furstlige Majestäts stormäktighet. Men om du icke

2 Se sid. 284.
