ARBETARFRÅGAN. 411

Mot den förödande
guldkalvens stod
kämpen med glödande
känslor och modl
Käckt mot förtrycket ett värn vi oss dana.
Fältropet genom nationerna går:
”Sluten Er under vår enighets fana,
fällen ej modet, och segern är vårl'»

En annan av de första och mest omtyckta agitations-
sångerna var »Skulle jag glömma, jag?, författad av
arbetarskalden K. J. Gabrielsson, en statareson, som fått
svälta ända från barndomen, som levde grovarbetarens hårda
liv och endast på nätterna fick tid att ge utlopp åt sin diktar-
begåvning, tills han kallades till redaktör för veckotidningen
»Folkbladeti. Vid 40 års ålder bröts hans stofthydda ned av
lungsot. Sången om hans livs lösen börjar med de gripande
orden:

»Och skulle jag svika min fana röd
och glömma min svurna ed

och glömma all hunger, möda och nöd,
som härjar de armes led,

och skulle jag tänka: ”Det går ändå,
om jag stannar hemma jag,”

o måtte mitt hjärta förtorka då

en sådan förskräcklig dag!

Och skulle jag glömma min barndoms hem
och faders lönlösa fjät

och glömma oss små, vi hungrande fem,
och glömma, hur moder grät,

och glömma, hur vi, när allt för hårt

oss hungern i magen slet,

på tallträd skalade barken bort

till bastet och åto det!

Och skulle jag glömma, hur ut jag drev

från hemmet vid elva år,

se'n moder mins levnad slutad blev

i lungsot en kylig vårl

Och skulle jag glömma de hugg och slag,
som råhet fägnade med,

och glömma, att nådehjon blott var jag,
hur villigt jag slet och stredl»

Socialdemokratens första nummer hade två annonser.
Den ena rörde Socialdemokratiska klubben — den första
