416 SIERSKAN FRÅN NORDEN.

Klosterläsning.

N i Sverige mycket omtyckt medeltidslegend var föl-
jande berättelse.

Om Helga Katarina, Sancta Birgittas dotter.

Genast denna ädla frun född var, vart hon underligen ut-
vald av Gud allsvåldig och ärad med underbara tilldragelser
och järtecken. Förty hennes helga moder,Sancta Birgitta,
hade för det myckna återhålls skull och den myckna fasta,
som hon alltid idkade, ej tillräckligt med mjölk i sina spe-
nar och satte därför barnet till en amma — ej för skörhets
skull, som de flesta sköra kvinnor pläga, utan för bristen
på mjölk, såsom förut sades. Nu förty att den amman var
en skör och oren kvinna, som de flesta pläga vara, ville det
helga barnet aldrig suga eller i sin mun taga hennes spenar
utan ropade och skriade var gång hon bars till hennes spe-
nar. Men sin helga moders vördnadsvärda spenar sög hon
gladliga. Och var detta ett stort och nytt järtecken i det
helga barnet, att sin helga moders och flera hedervärda
kvinnors spenar, deras som ärbart levde, kunde hon sär-
skilja från andras och sög med kärlek. Men sköra kvin-
nors spenar flydde hon som etter eller beskaste malört.
Stort helighets tecken var i Sankt Nicolaus, att då han
först lögades och tvåddes på sin födslodag, stod han upp
kapprak själv i handfatet, och varje fredag och onsdag sög
han aldrig sin moders spenar mer än en gång om dagen.
Ej var detta mindre helighets tecken i denna helga frun,
att hon genast av sin barndom så underliga kunde sär-
skilja och kände vederstyggelse vid all skörhet, hon som
med tiden skulle varda sann renhets älskerska och dyrker-
ska intill döden.
