168 LANDSFADERN.

av Sverige höll så mycket krigsfolk, skulle de svara: »Hans
Nådes hjärta ler, när hans Nåde sådana folk ser.» Men
det var blott en diplomatisk fras att komma undan med.
x ä x

Lika omtänksam som Gustav Vasa var att sörja för sitt
lands försvar, lika oförtruten var han i sitt arbete på att
göra det starkt inåt. På de flesta av näringslivets områ-
den gick han i spetsen för sitt folk med exempel, råd och
förmaningar.

Åkerbruket

förstod han sig på som ingen annan i Sveriges rike. Runtom
i landet hade han s. k. avelsgårdar, som voro allmogen
till föredöme i jordens skötsel. Att där styra och ställa med
årsväxt och avel var hans lust, och på det viset vann han
nyttiga erfarenheter om jordens skötsel, isynnerhet på Grips-
holm, som säkerligen var Sveriges bäst ckötta egendom på
den tiden. På sina färder i bygderna var landsfadern out-
tröttlig i att förmana bönderna att röja mark, dika sina
åkrar och bärga grödan i tid. Och även vid de stora mark-
naderna begagnade han tillfället att därom tala med sitt
folk. »Hans Maj:t var ock en så vältalande man, som nå-
gon tid vara kunde, hade ock ett behag med sitt tal, att
var man begärde hundrade resor hellre höra hans Nådes
tal än andres. Ty hans Nåde hördes och förstods, så all-
mogen ofta ropade och begärade, det hans Nåde i sin egen
person tala skulle i de ärender, som hans Nådes tjänare
tala borde», säger konungens själasörjare mäster Hans.
Bland hans första praktiska råd till Sveriges jordbrukare
må anföras följande brev, som upplästes vid de stora mark-
naderna år 1539: »Käre dannemän! Här i riket bliva mest
allestäds! månge och sköne hemman fördärvade och öde-
lagde allenast därutav, att åkrarne icke bliva hållne med
diken, som sig borde, och ängarne bliva platt skogbeväxte.
Ty en part av eder bruka intet flit eller arbete att hålla
sine gårdar och hemman vid makt, såsom i gammal tid av

1 Litet varstädes.
