396 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

och allt mankön i Västbo härad från 15 till 60 år ådömdes
böter. Men även den brottslige fogden fick sin dom, som lydde
på livets förlust; och i ett brev till allmogen i Västbo lät
konungen meddela, »att han väl förvarad till eder föras skall
och utstå där sitt straff, på det I skolen se, att icke mera med
honom än de andra skall ses genom fingrarna». Därmed skulle
också det framfarna vara glömt och förlåtet.

För konungens goda vilja hade man i Småland som
annorstädes ett obegränsat förtroende. Kyrkoherden Jonas
Rothovius gav året efter dessa händelser ett rörande uttryck
åt denna folkstämning i ett brev till sin vän och forne lärjunge
Axel Oxenstierna. »Gud i himmelen», skriver han, »tröste oss
fattige eländige folk uti vår stora bedrövelsel Vi draga allt
vad vi förmå, och likväl skola vi bliva bannade och förbannade,
så att ingen törs tala ett ord. Men Gud ske lov: Hans kungl.
Maj:t talar ingen hårt till, och av Hans Maj:ts ankomst fröjdar
sig med rätta hela landet. Men give Gud, att de gode herrar,
som utskickas, ville ock skona oss med bannor! Vi äre nog
bannade och sorgse eljest.»

Gustav Adolis framtidsplaner för handel
och sjöfart.

Ett försök att skapa nya, direkta handels-
förbindelser med utlandet
sid. 224 (202) efter st. 2

var bl. a. den vänskaps- och handelstraktat, som Sverige år
1641 avslöt med Portugal året efter det att denna stat frigjort
sig från det 60-åriga beroendet av Spanien. Svenska regeringen
fägnade sig åt att det nu skulle vara slut med »de kastilianers
tyranni och inkvisition» även på handelns område och ingingo
traktaten just med tanke på »de våres navigation i framtiden»,
såsom regeringen yttrade i ett brev till den svenske residenten
i Lissabon.

Redan på Gustav Vasas tid hade svenska skeppare seglat
till Lissabon med järn och trävaror och återvänt hem med salt.
