CRUSENSTOLPE. 209

icke. Hatfullt skvaller och förtal var och förblev hans
livsluft. Men det ligger nog i alla fall en viss sanning i
vad hans vänner anförde såsom förmildrande omständighet:
att han till slut inbillade även sig själv, att det var san-
ning, vad han skrev.

Hur det nu än i verkligheten var beställt med den rolt,
Crusenstolpe kom att spela såsom folkets vän, så är det ett
faktum, att när han skulle avföras till Vaxholms fästning
för att genomgå sitt straff, blev det formligt upplopp med
blodiga kravaller på Stockholms gator.

å

Man kan inte säga, att Crusenstolpe hade det svårt på
Vaxholm. Där kommo allt som oftast vänner och beundrare
och hälsade på och pokulerade med fången.

Den hederlige och allmänt aktade liberale ledamoten av
bondeståndet Per Sahlström berättar från 1840 års riksdag:
»En händelse under denna riksdag, som jag ännu påminner
mig, och som förorsakade ej ringa uppmärksamhet, var den
av bondeståndet nära mangrant företagna resan till Vaxholm.
Efter i den lilla staden intagen middag besöktes fästningen,
där vi funno den då ännu illustre och populäre statsfången
från 1838 med fru och dotter inkvarterad i tvenne små mörka
rum eller rättare kyffen, varöver en och annan av oss yttrade
anmärkningar, som ansågos obehöriga, och varefter rörlig-
heten hos befäl och garnison ökades därhän, att man skulle
kunnat tro, det vår mening varit att befria honom. Telegrafen
kom i rörelse och blev än livligare, då en av våra kamrater
företog sig att lyfta ett och annat lavetthjul ur dess nedsjunkna
belägenhet och bereda det bättre plats. Missnöjet surrade
omkring oss, fästningsfångarnes valv stängdes, och föga tror
jag det fattats till vårt utjagande, om sådant utan risk kunnat
verkställas. Dock återkom lugnet småningom, och vi avtågade
fredligt efter ett med kraftigt hurra beledsagat avsked från
vår fånge samt inbjödos vid återkomsten till en av stadens
honoratiores, där stämningen gav sig luft, varefter ångbåten
mottog oss i sitt trogna sköte. Dagen därefter cirkulerade i
Stockholm flera historier om denna färd och vad därvid före-
fallit; och det syntes vara tvekan underkastat, huruvida
