Karl XI:s barndom.

des mycket av huvudvärk, och det troddes rätt allmänt,
att han icke skulle få leva länge. Om något särskilt
stötte till, såsom när han fick kopporna, var man mycket
ängslig vid hovet, så »delikat> som den unge konungen
var. Men tack vare moderns och riksförmyndarnes omsorg om
hans hälsa stärktes Karls krafter, och vid sin myndighetsför-
klaring år 1672 var han en spänstig och härdad yngling. Hans
största nöje var vilda ritter, jakter och krigarliv. Man sade
om honom, att han hellre sällskapade med gamla generaler
än med de skönaste unga damer. Se honom t. ex. vid den
stora fältövning, som hölls på Ladugårdsgärdet hösten 1672!
Den unge konungen bodde i ett tält och gjorde tjänst som rytt-
mästare under riksmarsken Karl Gustav Wrangels överbefäl.
»Striden försiggick», berättar en fransk diplomat, »under
stark blåst och med de rödaste näsor jag sett. Riksmarsken
satt till häst men fick ett giktanfall samma afton: han tål
icke hästens rörelser och kan icke mera kommendera en armé.
Konungen sitter till häst från morgon till afton. Han kom-
mer för att med hatten i hand emottaga order av riksmars-
ken och gör denna tjänst med ett utomordentligt stort nöje.
Drottningen satt på en klippa i blåsvädret med sina damer.
Just som anfallet begynte, kom storm och regn. Drottningen
satt av artighet stilla en stund men måste snart taga till flyk-
ten. Hon vågade icke sätta sig till häst för kanonelden; och
så fick hela skaran vandra till fots i smutsen och kom hem
som från ett bad. I går stormades fästningen; damerna åskå-
dade det, klädda i pälskläder. Fästningen erövrades, och
garnisonen blev fången.o
Som ryttare lade Karl i dagen en oförvägenhet utan gräns.

KARL XI var som barn klen och sjuklig. Han plåga-
