I småstäder och storstaden.

till den fredliga id inom städernas murar, vilken gav
landet krafter!

De svenska städerna uppväxte 1I de bördigaste landsän-
darna, på sådana platser, som lågo bra till för samfärdseln,
i synnerhet vid vattenlederna. Den äldsta kända var ju
Birka.! Sådana platser voro ofta från början offer- eller
tingsställen. När menigheten nu talrikt strömmade dit,
förde var och en med sig varour, som han ville sälja eller byta
ut mot andra: marknader uppstodo. Köpmän och hant-
verkare funno fördelaktigt att slå sig ned där: marknads-
platserna blevo städer. Av ålder besökta samlingsplatser
voro Uppsala för Upplandsbygden, Kalmar för östra och
Jönköping för det inre Småland, Skara för Västgötabyg-
den, Lödöse för västra Västergötland och för Bohuslän.

En liten glimt av livet i en svensk småstad redan på Olof
Skötkonungs tid ger oss den isländska sagan om Olof den
helige. När den isländske skalden Sigvat och hans följesla-
gare redo in i köpstaden Skara och färdades gatan fram till
Ragvald jarls gård, kvad Sigvat följande visa:

I ÅT oss nu för en stund vända oss bort från krigsbullret

»Ut månde änkor titta,
ädla kvinnor, att skåda
röken,” när vi hastigt rida
Ragvalds by igenom.
Skyndom hårt, att i huset
hugstor kvinna inne
hästens lopp må höra;
hastom fram mot gården !

1 Se sid. 232. — ? Dammet.
