660 POLITISKA FÖRHÅLLANDEN PÅ GUSTAF V:S TID.

sin nästa vara i fred utan också i vår urgamla frihetskänsla,
ty den vilade på insikten om att i och med ett partitagande i
den stora kampen skulle vi också bli hopplöst beroende av
främmande makter.

Så till vida måste tyskarne visserligen ha våra sympatier,
som de voro det enda folk, som skulle kunna hjälpa oss mot
den enda makt, som hotade vår självständighet. Förr i tiden
hade vi kunnat sätta vårt hopp till England, men nu hade
de politiska kombinationerna lett till att havets härskarinna
ingått förbund med den makt, som utgjorde despotismens
bålverk. Vad Tyskland däremot gjorde för att nedbryta
detta kulturhinder, det befriade vårt folk från dess största
utrikespolitiska fara. Men följde väl därav, att vi borde
utsätta oss för ännu större faror genom att för Tysklands
skull kasta oss in i häxdansen? Nej lika litet, som det var
för vår skull Tyskland krossade tsardömet.

Svenska regeringen var alltså fast besluten att till det
yttersta hävda vår neutralitet, och samma ståndpunkt intogo
våra grannfolk. Till bevis på endräkten mellan de tre skandi-
naviska rikena beslöto deras konungar senare på året på in-
bjudan av Gustaf V att mötas i Malmö den 18 och 19 decem-
ber. De tre monarkerna åtföljdes därvid av sina utrikes-
ministrar, och man begagnade mötesdagarna för att samråda
om utvägarna att begränsa de ekonomiska svårigheter, som
krigstillståndet vållade de tre länderna. Vad som förekom
vid dessa överläggningar är ännu en hemlighet utom för
riksdagens dåvarande ledamöter, vilka vid ett sammanträde
med utrikesministern under tysthetslöfte erhöllo meddelande
därom.

Efter hand som rättskränkningarna mot de neutrala blevo
värre, höllos nya konferenser mellan representanter för de
nordiska ländernas regeringar med det resultatet, att sam-
arbete åstadkoms i flere viktiga frågor, bl. a. beträffande
åtgärder mot de krigförandes handelsspioner och »svarta
listor»,! och gemensamma föreställningar gjordes hos båda
de krigförande parterna. Full enighet konstaterades också
om att fullfölja en opartisk neutralitetspolitik.

I november 1917 sammanträffade återigen Nordens tre
konungar, åtföljda av sina stats- och utrikesministrar, denna

! Se sid. 679.
