284 EFTER HEMKOMSTEN.

efter lurendrejare, som sökte ge fienden handräckning och
tillförsel.

Karl XII följde med stort intresse och »nådigt nöje» den
oförvägne hallänningens bedrifter, såsom man kan se av hans
brevväxling med dåvarande generalguvernören över västra
Sverige, Karl Gustav Mörner. Konungen lät honom också
förstärka sin kaparflotta genom att låna en del av kronans
fartyg, försedda med all utrustning, även vapen och ammu-
nition. Ja till och med en del av kronans manskap fick han
till besättning. För sina egna fartyg fick Gathenhielm
förse sig med skeppsvirke från kronans skogar, dock mot
betalning. Konungen gav honom också i förläning det stora
område vid inloppet till Göteborg, som kallas Gamla varvet,
och adlade honom med namnet Gathenhielm. Och han höll
sin mäktiga hand över den lyckosamme kaparen, så att hans
många fiender ej kunde komma åt att störta honom.

Klart är, att det behövdes en väldig nyanskaffning i en
»affärs, som arbetade med så riskabla metoder som kaparne.
Också blevo av de 37 fregatter och kryssare, som Gathen-
hielm under krigsåren utrustade, ej mindre än 28 förolyckade
eller förstörda av fienden. Men dessförinnan hade de upp-
bringat åt honom över 80 fientliga fartyg förutom alla dem,
som skjutits i sank, bränts eller jagats på land. Och därtill
kom ytterligare en hel del lurendrejare, som behandlades på
liknande sätt. Gathenhielms allra värdefullaste byte var ett
fartyg, som togs på hösten 1716, då det var på väg till någon
hamn i Östersjöprovinserna med en last av pälsverk, silke
och juveler.

År 1717 nådde den ryktbare »kaparkungen» höjdpunkten
av makt och ära. På nyåret blev Lasse i Gatan av sin konung
utnämnd till kommendör, och i samband därmed var det,
som alla andra kapare ställdes under hans befäl. När han
så funne nödigt, skulle de vara skyldiga att »gå med honom
till sjös, att med samlad makt utföra den plan, som han
nyttig finner, då samtlige kapare skola vara honom lydige».
Det gods, som erövrades vid ett sådant tillfälle, skulle för-
delas bland deltagarne i expeditionen i förhållande till vars
och ens utrustning. Varje kapare var också skyldig att när
han kom i land, genom rapporter hålla Gathenhielm under-
kunnig om »vad han under dess utevarande i sjön förnummits.
