KARL VON LINNÉ. 361

Linn&e&us, att de hade »nya kläder samt friska och frodiga
anletem. De skulle snart se annorlunda ut.

Även stora oxdrifter mötte man, »drivande åt Stockholms
slaktarehus,. De skulle antagligen samma väg som krigarne.

I Norrköping stannade resenärerna en dag och besågo
de många fabrikerna. I »klädesmanufakturen» såg man
ullen spinnas, vävas till kläder och kardas med kardor.
»Vi fägnade oss härvids, skriver Linneus, »att svenske män
fingo gå i svenska kläder och så många torfliga födas av sina
händers verk.» På eftermiddagen besöktes tobaksspinneriet,
»där vi, skriver Linn&eus, ,sågo många små barn förtjäna
sig födam, Många trädgårdar stodo fulla av tobaksplantor.

I Vetlanda i Småland »skreko syrsorna, att man för dem
ej fick öronljud. Folket bad oss ej göra dem illa, ty då skulle
de äta upp kläderna, där vi blevo kvar över natten.»

Klockan två följande morgon sutto resenärerna till häst
igen. Nu skulle de bese »guldgruvan i Småland». Den tidiga
morgonstunden skildras av Linneus sålunda: »Vädret var
ganska vackert, allt tyst och lugnt. Dimman stod som små
moln över kärren men kunde ej upplyftas, och det späda
gräset var daggfullt. Orrarna kuttrade långt borta; tras-
tarna mystrade i träd, och de andra små fåglarna kvittrade
var på sitt sätt. Rätt som vi kommo till Alsheda kyrka,
rann solen upp genom ett smalt moln.»

I Lenhovda socken lade Linn&us märke till att »vidske-
pelser, som gärna hänga vid den enfaldiga hopen och lät-
tast underhållas i avlägsna provinser, voro nog många kvar
här på orten efter påvedömet och hedenhös. När kreaturen
dö bort för den ena, då gräva de ned ett as uti sin grannes
åker eller dynghög, att olyckan må transporteras ifrån hans
hjord till hans grannes. — När någon får rysning, därpå
hetta, bliver såsom sönderslagen i kroppen, blöder näsblod
eller hostar blod, tror gemene man, att den blivit gastakryst
och kurera honom genom bortläsande.»

I Kalmar såg han livstidsfångarnes elände. De fingo
arbeta på fästningen och »släpa såsom hästar men mot af-
tonen kl. 6 drivas in uti mörka kulor under vallen. Deras
elände reste håren på huvudet.»

Under mer än tre dygn hindrades resenärerna av storm
och hagelbyar att komma över Kalmarsund. Men den 1
