INBÖRDES STRIDER. 283

Den store, starke hedningens svar till eremiten är talande
nog för hur sådana naturer skulle känna det inför den katolska
kyrkans fordran på försakelse och asketism.

Inbördes strider.

Skötkonungs söner omkring år 1060 och ny konung

skulle väljas, blevo svear och götar oense, ty götarne
ville ha en kristen konung men svearne en som blotade till
Tor och Oden. Följden blev långvariga strider mellan land-
skapen. |

Striderna mellan olika landsändar fortforo även sedan
hela Sverige blivit kristet. Då var orsaken den, att Svea-
land, Västergötland och Östergötland tävlade om äran
att få ge landet konung. Sådana inbördes strider voro på den
tiden ej så underliga, ty män från olika landskap betraktade
varandra ännu som utlänningar. I Västgötalagen kallas en
man från annat landskap för »utländsk,, och om han dräptes
i Västergötland, betaltes mindre böter för honom än för
en västgöte.

Omkring 1130 valde östgötarne till konung en man från
sitt landskap vid namn Sverker, men sedan uppsatte sve-
arne mot honom en konung, som hette Erik. Dessa båda
män blefvo stamfäder för konungaätter, som i mansåldrar
tävlade om Sveriges krona, ända tills den Sverkerska ätten
utdog, år 1222. Fyra konungar hade under dessa strider fått
en våldsam död.

NÄR den gamla Uppsalaätten utslocknade med Olot

Under Sverkers tid inträffade en händelse, varom min-
net ännu lever på folkets läppar i det gamla Värend inne
i Smålands djupaste skogar. När Sverker blev gammal och
kraftlös, fick Danmarks ärelystne konung Sven lust att göra
erövringar i hans land. Som krigsorsak skall han ha be-
gagnat sig av att Sverkers son Johan, en obändig och lätt-
sinnig krabat, bortrövat tvenne för sin skönhet berömda
högborna danska kvinnor och fört dem med sig hem. Ge-
nom sitt odåd hade emellertid Johan gjort sig så avskydd
av svenska folket, att bönderna en dag överföllo och slogo
