OLOF DALIN. 219

bland sina medlemmar räknade så berömda män som Karl
Gustav Tessin och Charles Emil Lewenhaupt. Avazu och
Wallasis var en »riddarorden» med hemliga ceremonier i stil
med frimurarorden. »Riddarne» bildade ett »sfostbrödralag»
och svuro med handen på svärdet Tirfing att följa ordens
valspråk »Tro och redlighets. Genom att hängivet dyrka
de stora minnena från Sveriges stormaktstid ville man söka
glömma bort de sista årtiondenas svikna förhoppningar. Man
firade årligen de stora nationalhjältarne Gustav Adolf och
Karl XII och uppmuntrade varandra till »adeligt bragdande».
I denna krets var Dalin med och längtade tillbaka till de
tider, då göterna skrevo lagar för världen, och då det i
»scandiska klyfterne» bodde ett kraftigt och bragdlystet
släkte.

>Friska hjärtan, milda löjen,
glada tungor, rena nöjen,
hurtigt mod på riddarvis
sku vår orden städse pryda
och betyda

Avazu och Wallasis>,

skriver Dalin.

Vid denna tid kommer också en satirisk ådra fram i Dalins
dråpliga prosaskämt »Brevväxling mellan Ragvald Pik
och herr Silver-Spasser-Klinga». Ragvald Pik är en
gammal riddare från Sturarnes tid, som vaknat upp ur en
200-årig dvala och vill bege sig upp till riksdagen i Stockholm.
Han rådfrågar därför i ett högtidligt gammaldags brev den
unge junkern herr Silver-Spasser-Klinga om »de seder som
äro kurteyse! till hova», om han skall s»have armborst, järn-
kläder och laggillan häst till denne herredag», om »kong
Albrekts klippingars ännu gälla m. m. dylikt. Hans un-
ge ståndsbroder kan naturligtvis icke svara utan att ideligen
bepryda sitt modersmål med franskt långods. Så här låter
det i tidens förskämda stil: »När man considererar? den
extraordinaira? långa sömn, vari Min Herre varit envelope-
rad," kan man intet etonneras,” att hans brev ej äro skrevne
efter nya moden. Jag gratulerar Min Herre till en så lyckelig
reveil,? kunnandes därjämte försäkra honom, att han finner

1 Enliga med courtoisiens (höviskhetens) lagar. — ? Betänker. —
? Ovanligt. — t Försänkt. — ! Förvånas. — € Uppvaknande.
