RYSKA KRIGET. 387

De långvariga, sega fejderna här borta 1I öster hade sin
stora betydelse för vårt land och folk i militäriskt hänseende.
Nu utbildades nämligen en rad framstående härförare, som
skulle göra ärorika insatser i Sveriges hävder. Främst i ra-
den står Pontus de la Gardie, en fransman som gått
i svensk tjänst. Av sina föräldrar hade han blivit bestämd
för klosterlivet, men hans håg stod ej till munkkåpan utan
till krigarens rustning.

Han inleder den långa rad av djärva bedrifter, som spri-
da sådan glans över den svenska krigshistorien. Efter blott
två dagars belägring intog han år 1581 den viktiga staden
och fästningen Narva med stormande hand under ett fruk-
tansvärt blodbad, som dock hade den hälsosamma vwverkan,
att de ryska besättningarna på kringliggande fästningar
blevo alldeles skräckslagna. Som mogna frukter föllo dessa
fästen i svenskarnes händer. Snart var Estland, efter elva
års nästan oavbrutna fejder, bragt under Sveriges välde igen,
och därtill hade en betydande del av Ingermanland
erövrats från Ryssland.

Stolt över att nu ha »harvat upp ryssens långa skägg», gav
Johan befallning åt Pontus de la Gardie att tillspörja de
ryssar, som kommo till honom för att underhandla om fred,
om de nu kunde se, ifall Johan vore en bjudande herre och
konung eller en bondeson ifrån Småland, såsom de :skamli-
gen föregivit.

De la Gardies stora framgångar gjorde ett djupt intryck
på både vänner och fiender. Än i dag lär lantbefolkningen
i Ingermanland tala med lika stor respekt om Pontus” byggna-
der, vallar och gravar som om hans förbund med djävulen.

Det var en svår förlust för Sverige, när den väldige kriga-
ren genom en olyckshändelse drunknade i Narovaån år 1585.
Men han hade då genom sina bragder tvingat den ryske
despoten till det femåriga stillestånd, som avslöts samma år.

På tal om det hårda vägröjningsarbete för germansk kul-
tur, som här borta i öster utförts av vårt folk, yttrar Emil
Hildebrand: »All ära värda äro de svenska och finska krigs-
män, som år efter år under umbäranden av alla slag, svält
och nöd kämpade i dessa avlägsna nejder mot den grym-
maste av alla fiender och för en sak, vars betydelse de kan-

ske icke insågo.s
» LJ
