Anna Maria Lenngren.

Malmstedt år 1754. Hennes far var en ovanligt skicklig

och intresserad lärare i latinska språket, men någon pro-
fessur fick han aldrig. Orsaken var, att han tillhörde herrn-
hutarnes sekt och korm i kollision med konventikelplakatet.
Men i ett lyckligt äktenskap tann han en motvikt mot dålig
ekonomi och andra livets prövningar. Vad den äktenskapliga
sällheten betytt för honom förstår man bäst därav, att när
någon bekymrad student kom till honom och beklagade sig
över dystra framtidsutsikter, skall han ha brukat ge honom
det receptet: »Gift Er, gift Er, gubbe lillal»

Men ej ens den lycka, han funnit i familjelivet, förunnades
det honom att i längden njuta ostörd. På 1780-talet för-
lorade han både sin maka och fyra barn. Endast hans be-
römda dotter överlevde honom. — Med hustruns död tycks
Malmstedts hem ha råkat alldeles i oordning. Han knöt
en förbindelse med en tjänarinna, med vilken han vid 71
års ålder fick en son, som ärvde faderns både namn och be-
gåvning och blev lektor i Karlstad.

Ännu vid 74 års ålder skötte Malmstedt med nästan oför-
minskad kraft sitt arbete, tills han på ett hemskt sätt slu-
tade sina dagar. En januariafton 1798 under ett besök i
Stockholm för att hälsa på sin dotter föll han i Strömmen
och drunknade.

I ETT fattigt docenthem i Uppsala föddes Anna Maria

Tidigt började Anna Maria Malmstedt skriva vers till bröl-
lop, begravningar och andra familjetilldragelser. En del
av sina vitterhetsförsök insände hon till tidningen »Vad nytt?»
i Göteborg. Hennes mest betydande ungdomsdikt är den
kraftiga, bitvis drastiska satiren »Tekonseljem, i vilken
författarinnan gisslar skvallret, förtalet cch struntpratet
bland damerna vid tebordet.
