FINSKA KRIGET 1808—-1809. 699

förslag, att det i varje sjukrum borde finnas tvältfat, tvål
och handduk. I Marstrand voro truppernas baracker sådana,
att han fann deras huvudsakliga uppgift vara — att förse
sjukhuset med sjuka. Och sjukhuset borde hellre heta »döds-
hus» — så eländigt var det där. De sjuka lågo icke blott i
utan även under sängarna. På sjukhuset i Karlskrona var
smutsen så ingrodd, att en del klädespersedlar voro form-
ligen förhårdnade därav. En snuskig ovana var, att de sjuka
fingo förvara smutsiga kläder och skodon, mat och brännvin
om vartannat i sina sängar. I allmänhet kunde man med
lukten på långt håll konstatera befintligheten av ett sjuk-
hus.

Men inom norska armén voro förhållandena om möjligt
ännu sämre. Där hotades till råga på eländet både armén
och den civila befolkningen av hungersnöd. Tillförseln uti-
från var nästan stoppad, ty Englands flottor behärskade
haven. Det var en svår tid för Norges folk.

Den stora sjukligheten vid den västra svenska armén be-
rodde icke på brister i förplägnaden, som i regeln var god,
alltsedan armén dragits tillbaka över gränsen. Det var trup-
pernas, särskilt lantvärnets, usla beklädnad, som bar mesta
skulden för eländet. I kronans förråd funnos rockar endast
till ett par tusen man, och övriga klädespersedlar räknades
blott i hundratal. Med skodonen var det så illa bevänt, att
man vid flere truppförband icke kunde företaga några mar-
scher. Man måste därför vädja till den allmänna offervillig-
heten för att få lantvärnet utrustat. Men hjälpen blev na-
turligtvis under sådana förhållanden mycket ojämn och kom
merendels alldeles för sent, där den alls kom. Ohälsosam
var också truppernas förläggning i stora jordhyddor med
ända upp till ett par hundra man i. Det var fuktigt och osunt
därinne, och detta var så mycket farligare, som det var då-
ligt ställt med sängkläderna. Först i mitten av december
började täcken och fällar utdelas till folket.

Bedrövligast blev ändå tillståndet bland lantvärnet,
isynnerhet bland de lantvärnsmän, vilka kommenderades
såsom roddare på galärflottan. Trolle-Wachtmeister skriver
i sin dagbok för december 1808: »De kommo på kanonslupar,
större delen i sina dagliga gångkläder, lämpade efter årstiden,
