ÄVENTYRSPOLITIK. 303

Gustav syntes rörd för ett ögonblick men slutade med att
förklara, att saken var beslutad och ej kunde ändras.

Gustav längtade till södern, till nöjen och kultur, och han
hade, som sagt, även sina politiska skäl för resan. Till före-
vändning tog han ett armbrott, som han ådragit sig strax
före mötet i Fredrikshamn vid en trupprevy, då hans häst
skyggade och kastade av honom. Benbrottet var redan läkt
men förorsakade honom alltjämt smärta, och han fick sina
läkare att ordinera en tids vistelse vid de berömda varma
baden vid Pisa.

Underrättelsen om konungens beslut väckte bittra känslor
i vida kretsar av nationen, och de besynnerligaste rykten
kommo i svang, sådana som att han med flit kastat sig av
hästen för att skaffa sig en förevändning för resan. Ja det
påstods, att konung Gustav ämnade liksom drottning Kri-
stina avsäga sig regeringen och bli katolik.

Innerst har nog Gustav känt, att han svek sin plikt, då
han övergav sitt hungrande folk i nödens stund för att roa
sig i främmande land. Hans beteende närmast före avresan
tyder därpå. Han var »vid ett förskräckligt humör». Aldrig
hade man sett honom så nyckfull, aldrig hade han så hejdlöst
kastat sig på teaternöjen. En afton spelades det fyra dramer
efter varandra på Drottningholm, där konungen hela tiden
uppehöll sig. Det var, som om han velat på det sättet slå
bort de oroliga tankarna, nedtysta den varnande rösten från
sitt bättre jag. Slutligen, efter en teaterföreställning den 27
september, »stal han sig lilla trappan bort,, berättar Arm-
felt, och for från Drottningholm på en slup till Fittja,
varifrån han klockan 2 på natten anträdde sin resa i vagn.
Färden fortgick genom dag och natt och »liknade mer en
flykt än en resa».

Regeringen uppdrogs under konungens frånvaro åt rådet,
men en mängd ärenden överlämnades åt särskilda myndig-
heter eller kommissioner. Den mäktigaste var en hemlig
beredning med utomordentlig makt, som konungen tillsatte
utan rådets vetskap för att leda arbetet på arméns och flot-
tans utrustning — Gustav umgicks ju med krigsplaner. Toll
och Trolle voro de drivande krafterna i krigsberedningen.
För att Karl Sparre icke skulle stå hindrande i vägen, tog
Gustav honom med sig till Italien. Förgäves gjorde över-
