KVINNOSAKSAPOSTLAR. 77

Den fråga, som alltmer blivit Fredrika Bremers huvudin-
tresse, var den, som rörde kvinnans frigörelse, ett ämne
som hon senast behandlat i »Hemmet». Ju mera hon sysslade
med denna idé, dess mindre kunde hon känna sig tillfreds-
ställd med förhållandena i Sverige och andra europeiska
länder. Hennes spanande blick riktades förväntansfull mot
Nordamerikas Förenta stater, som för socialt intresserade
svenskar på den ti-
den framstodo som ett
idealsamhälle. Där vän-
tade hon sig finna fri-
hetens och jämlikhe-
tens sanna hemland.
Särskilt - intresserade
henne den ridderliga
behandling, som där
kom kvinnan till del,
och den frihet, varmed
hon där rörde sig i
sambhällslivet.

År 1849 gjorde hon
verklighet av sin före-
sats att se Nya värl-
den med egna ögon.
Hennes böcker hade
ju gått före henne dit,
och överallt blev hon
därför mottagen och
omhuldad som barn i
huset. Hon tyckte nog Negerslav. Teckning av Fredrika Bremer.
det var roligt att vara
så där uppburen och firad, men hon tappade inte huvudet
inför alla dessa hyllningar. På en stor fest till hennes ära
hände det en gång, att en herre vände sig till henne med
frågan: »Vad tycker Ni, Miss Bremer, när Ni ser alla dessa
människor, som kommit hit bara för att få se Er?»s — »Vad
jag tänkers, svarade hon: »jo, jag önskar verkligen, att jag
vore litet vackrare att se på.»

Med vaken blick iakttog hon det nya liv, som rörde sig
kring henne, och samlade en mängd värdefulla erfarenheter.

