GUSTAV ADOLF OCH EBBA BRAHE. 19

En sommardag 1618 vigdes skön Ebba vid den ståt-
lige, segerkrönte Jakob De la Gardie, »fältherrem, såsom
hjälten från ryska kriget brukade kallas. Till make hade
hon nu fått den ypperste bland Svwveriges krigare. Flans
bragder hade förvärvat honom konungens erkännande i
form av upphöjelse till grevlig värdighet med det rika Leckö
som förläning. Bröllopet firades med stor ståt och bevista-
des av både änkedrottningen och hertig Karl Filip. Men
Gustav Adolf gav sig just de dagarna ut att provsegla ett
nytt fartyg....

Ebba Brahe blev en huld och god maka,som helt gick upp
i omsorgen om sitt hem. Med praktisk duglighet och drift
skötte hon sina och makens stora egendomar, cch med kraf-
tig hand förde hon spiran över det hundratal personer, som
utgjorde hennes »hovstats. Själv bestämde hon över vad
som till »hovförtäringen» skulle skickas från de olika går-
darna, samt hur allt skulle användas; och det finns gott om
både rekvisitioner och kvitton med hennes karakteristiska
stil. Ett sådant kvitto må anföras med hennes egen stavning
oförändrad:

»Johan Schoomacher thät är wår befalning att i låta få
wåre både trädgårdsdrengar Michel och Anders hvar sitt
paar skoor Datum den 20 säptember 1641 Ebba Braa, gre-
vina til Läckio.»

»Trädgårdsdrängarne voro troligen väl i behov av skor,
anmärker hennes minnestecknare, »ty minst av alla tjänarne
voro de sysslolösa under fältherrinnans regemente.»

Ebba Brahe hyste nämligen ett särskilt stort intresse för
trädgårdsskötsel och gladde sig åt alla nyheter, som hon
och hennes örtagårdsmästare kunde hitta på. Fina fruktträd
och sällsynta blommor införskrev hon utifrån. Så ber hon
en god vän sända henne från Pommern väl inlindade tel-
ningar av valnötsträd, och till sin son, den sedermera rykt-
bare Magnus Gabriel De la Gardie, som år 1642 vistades
utomlands, skriver hon: »Sänd mig andra duvor igen och
örtefrö, men i synnerhet blomkål, rädisor, ärteskockor, me-
loner, agurker och huvudlaktuk, som gott ärb

Men hon hade även andra uppdrag att ge sonen. Ebba
Brahes svaga sida var nämligen den evigt kvinnliga åtrån
efter allt som var fint, vackert och modernt så väl i kläder
