456 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

1821—1859 omtalas ej mindre än 115 jordskalv, de flesta i
Västergötland och Värmland men anmärkningsvärt nog icke
ett enda på Gottland eller Öland. En av de intressanta-
ste jordbävningarna i vårt land är den, som inträffade all-
helgonadag den 1 november 1755 samtidigt med det stora
jordskalv, som förstörde Lissabon. Dess verkningar märk-
tes i Bohuslän, Västergötland, Värmland, Dalarne och så
långt norrut som i trakten av Luleå. I Trollhätte ström
var skakningen så stark, att »pålarna utur älvebottnen därav
upprycktes» och vattnet både ovanför och nedanför fallen
»fräste högt i vädret. Ett våldsamt »vattusvallb iakttogs
också i vattendragen både i Värmland och Dalarne. Vatt-
net ryckte med sig båtar och tunga färjor, som lågo upp-
dragna på älvstränderna. I Luleåtrakten kännetecknades
jordbävningen av »ett starkt dundrande i luften såsom av
ett starkt tordön eller starkt vattufall och påstod ungefär
d minuter:.

En våldsam jordbävning kändes också den 13 april 1851
i Småland, Västergötland, Bohuslän och en stor del av Norge.
I Jönköping skallrade fönsterrutor och väggspeglar, och per-
soner, som sutto i soffor eller på stolar, kände sig liksom
lyftade upp. På andra ställen rasade gärdsgårdar och asade
tegelpannor ned ifrån taken. I Långelanda på Orust rusade
kyrkfolket ut genom fönster och dörrar, i tanke att tornet
störtat ned. »I Lysekil slutades det underjordiska dånet med
en knall såsom ett kanonskott av grov kaliber. Husen ska-
kades, så att dörrar sprungo upp, kärlen på hyllorna darrade
emot varandra, fruntimren svimmade och männen intogos
av panisk förskräckelse under de nära trenne minuter oväsen-
det varade. På havet i nejden var fenomenet lika kännbart.
Manskapet på en engelsk skonert kände både fartyg och master
skakas, och under sig erforo de en stöt, som om skonerten
stött på grund. I Vänersborg ringde klockorna på väggarna.
I Uddevalla ”vrålade” luften, ljuskronorna slängdes, böcker
hoppade tumshögt från sina hyllor, kalkrappning och stenar
nedrasade i kyrkorna.»

Den största kända jordbävningen i vårt land torde dock
vara den, som inträffade natten mellan den 21 och 22 de-
cember 1759. Den gick från Skåne och Blekinge genom
södra och mellersta Sverige ända till Dalarne och lär dess-
