138 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

Man har nämligen ej blott att taga hänsyn till när en tradi-
tion blivit nedskriven, utan framför allt till hur pass
ofördärvad den är. En yngre skriftlig källa återger
mången gång en pålitligare tradition än en äldre uppteck-
ning, och Mäster. Adam har, även han, bevisligen gjort sig
skyldig till många missuppfattningar, överdrifter och andra
förvanskningar av fakta. När det gäller en äldre tids historia,
händer det, att hans framställning vimiar av felaktiga upp-
gifter.: Weibull har själv i annat sammanhang dragit fram
flere sådana.

Här stå mot varandra två åsikter om kritisk metod inom
historieforskningen. De ha fått ett pregnant uttryck i dis-
kussionen mellan Lauritz Weibull och den grundlärde, lika-
ledes strängt kritiske isländske filologen och litteratur-
historikern Finnur Jönsson rörande de isländska skaldedikter-
nas källvärde. Finnur Jönssons ståndpunkt är, att skalder-
nas uppgifter ej böra vrakas, med mindre än att det finns po-
sitiva bevis för att de äro oriktiga. Weibull kastar om
tesen och säger: »Det måste i regel krävas bevis för att vad
skalderna meddela är riktigt» En annan framstående
nordisk språkforskare och litteraturkännare, Nat. Beckman,
som tagit del i denna diskussion, inlägger en lika bestämd
gensaga som Finnur Jönsson mot »den enkla regeln» att
sätta värdet av de nyheter, som ej framträda i skrift förrän
hos Snorre och hans samtida, lika med 0. Räkningen blir
visserligen på detta sätt förenklad, men resultatet blir icke
riktigt, »ty ett visst värde måste tillerkännas även denna
senare framträdande tradition». Detta värde är svårbestäm-
bart, och man får nöja sig med att från fall till fall söka be-
stämma det så nära som möjligt. Men genom att gå denna
väg kommer man dock sanningen närmare än genom att
»konsekvent genomföra ett värde, som i många fall är bevis-
ligen oriktigt».

Klart är ju ock, att i en tidsålder, då människorna hade
så få stora händelser att minnas i jämförelse med vad fallet

' Bevisligen oriktig är exempelvis Adams uppgift, att Olof Trygg-
vason varit hedning eller avfälling från kristendomen, att han hängivit
sig åt trolldom och sejd och »fången i dylik villfarelse gått under. Ett
värdigt slut på hans liv utbrister den av strängt klerikala synpunkter
behärskade hävdatecknaren.
