KALMARKRIGET. 531

uppmanade dem till ståndaktighet och »sfrågade, om de icke
ville stå bi ännu, därest något företoges vidare fientligit emot
Sverige. Sedan begynte konungen själv tala något med halvt
tal och tecknade allt om detsamma.» Han sporde ständerna
till, vom de icke ville hålla hans Kunglig Maj:t för sin rätte
konung och hans familia» samt bistå honom mot hans fien-
der. Då svuro samtliga ständerna på nytt med två uppräck-
ta finger konungen huldskap och troskap och lovade att med
honom våga liv och blod och allt vad de ägde. »Då sade
Hans kungl. Maj:t alle tack.» Men när konungen talade om
att använda rikets krigsmakt, ropade alla om frid, men »Hans
kungl. Maj:t vred allt på huvudet.

sDen 15 december klockan 12 slogs om,! att alle skulle gå
uppå slottet, vilket de ock gjorde. Konungen och fursten
gingo in i salen; men efter de icke funno alle på ögonblicket
tillstädes, blev han misslynt och gick ut. Befalltes så, att de
klockan 10 följande dag skulle sig infinna.»

Följande dag »begynte Hans Maj:t mycket tala» till stän-
derna, »vilket doctor Nils och Erik Olofsson uttolkade»s.
Till sist frågade konungen ständerna, »om de ville köpa frid
av juten eller polacken. Ständerna svarade nej.» Till sist
föll riksdagen undan för konungens fordringar och bevil-
jade en utskrivning av 25,000 man, förutom vad som skulle
uttagas i Finland, samt dessutom en särskild krigshjälp.

x

En dag i maj 1611 fick Karl det budskapet, att danske
konungen stod med en krigshär utanför Kalmar. Det länge
väntade kriget hade brutit ut. Men vad Karl IX icke väntat
sig var ett anfall mot denna fästning; han hade levat i den
tron, att det skulle gälla Göteborg. När ståthållaren på
Kalmar slott några månader förut hade delgivit honom sina
farhågor och bett konungen draga försorg om fästets säker-
het, hade han för sina omsorger lönats med en skrivelse, varli
det heter: »Oss undrar icke litet, att I så låten skrämma
Eder; och måtten I fuller skriva Oss till något det vissare
vore och icke en hop gemena bondesagor. Men där nu så
vore, att juten komme med en hop krigsfolk, då tyckes Oss,

1 Tillkännagavs under trumslag.

