494 I KRIGSFÅNGENSKAP.

T. J. Petrelli, Ufa-sviten (Karolinska förbundets års-
skrift för år 1914).

Ernst Holmberg, Vår flottas fallna och fångna ka-
roliner (Karolinska förbundets årsskrift för år 1915).

H. Södersteen, Astrachans lutherska församlings
kyrkobok 1713—1746 (Personhistorisk tidskrift för
år 1915).

W. E. Svedelius, Minne af Kongl. rådet och öfver-
ste marskalken grefve Carl Piper (Svenska akade-
miens handlingar för år 1869).

Per Sörensson, Grefve Carl Piper och svenskarna i
ryska fångenskapen (Karolinska förbundets årsskrift
för ar L9f2):

Herman Lundström, Skisser och kritiker; häft. kr.
2: 20.

Aug. Strindberg, Anteckningar om de svenska fån-
garnes öden efter slaget vid Pultava (Historiskt bib-
Hotek. för år 1878):

H. E. Uddgren, Karolinen Hugo Johan Hamilton;
Hafti kr S20

Äfventyrens värld: del I. Haft. kr 43—; inb kn:
6: —

Carl von Roland, Minnen från fångenskapen i Ryss-
land. och -Karl. XTIES, krig, utginarat SamuelmviEs
Brinet. hart: krisas0:

Sigrid Leijonhufvud, Två kvinnoöden från karo-
linska tiden (Nordisk tidskrift för år 1907).

Sixten Sparre, Västmanlands regementes kalk (Ka-
rolinska förbundets årsskrift för år 1910).

De ryska krigsiångarne på Visingsborg.

de ryssar, som höllos fångna i Sverige, helt få, högst 1,500

man på en gång. Vid Narva hade, som bekant, endast det
högre befälet fått stanna i fångenskap. Dessa officerare blevo
förlagda på olika platser, såsom Stockholm, Västerås, Gävle,
Kalmar och Jönköping. Deras egen önskan hade dock varit
att samtliga få stanna i Stockholm, bl. a. därför att det där
fanns en rysk präst. I en ödmjuk böneskrift till svenska rege-
ringen klagade också fångarne, att de genom att sålunda bort-
föras till »åtskilliga städer» skulle »råka uti en odrägelig melan-
koli och dödelig sorg och sjukdom». Och om någon av dem
fölle »i dödsångest och måste bereda sig till döden», så vore

I jämförelse med de svenska krigsfångarne i Ryssland voro

