HATTARNE LYCKAS RÄDDA SIN MAKTSTÄLLNING. 39

luster under kriget, och dem skyllde man allmänt på överbe-
fälets vårdslöshet. Snart talades där uppe om att draga
man ur huse för att »runka perukerna av herrarne i Stockholm»
och »klippa vingarna på adeln», på det »att de skulle få en
kung och icke så många».

Ett ytterligare jäsningsämne blev frågan om tronföljden.
Tanken på att välja hertigen av Holstein-Gottorp var mycket
populär, ty man hoppades därigenom vinna en god fred.
I hela Dalarne talades med stor tillgivenhet om »den unge
prinsen, som var arvfallen till kronan».

Sådan var stämningen ute i landet, när ständerna den 20
augusti 1742 samlades i huvudstaden för att lösa den tunga
uppgiften att bringa det olyckliga kriget till ett något så när
drägligt slut. För det parti, som kastat riket in i detta olyck-
liga äventyr, var räkenskapens dag kommen.

Också segrade Mössorna både:vid tillsättningen av lant-
marskalk och vid utskottsvalen. Lewenhaupt och Budden-
brock blevo ställda till svars inför en ständernas kommis-
sion, och en allmän vidräkning med hela krigspolitiken ända
sedan 1739 sattes i gång.

Ett ohyggligt åskådsningsmaterial till all den förbannelse,
som följer med ett lättsinnigt krigsäventyr, hade riksdags-
männen i Stockholm nästan dagligen för ögonen, då de sågo
spillrorna av den ståtliga krigsmakt, som utsänts för ett
år sedan, återföras hem. Där hade man nu i hast packat ihop
dessa arma människor på de fartyg, som funnos att tillgå,
utan tillräcklig föda, utan ordentlig vård åt de sjuka. Därför
hade en mängd av dem dött under överfarten från Finland.
När de överlevande kommo fram till Stockholm, var det icke
ordnat för deras inkvartering. Det hände, att sjuka stackare
fingo ligga flere dygn under bar himmel i öppna båtar eller
på blotta Skeppsbron i hällande regn, omväxlande med snö-
glopp och hagelbyar, med den påföljd, att sjuka och döda
till sist lågo om varandra. Det var en syn så hjärtskärande,
att ingen med någon rättskänsla kunde komma ifrån tanken,
att här måste utkrävas ansvar på dem, som vållat tusentals
oskyldiga medmänniskor så fruktansvärda lidanden, Upp-
rörande var det också att bevittna, hur officerare, som under
kriget hela tiden sörjt för att de själva befunno sig i yppersta
kondition, fullständigt negligerade sina soldater, medan all
