PER HALLSTRÖM. 589

inom honom växa nya krafter att bära slaget som en man;
och så skiljas de för att leva på ett vackert minne av vad
som en gång varit. Gustav Sparverts roman är slut. Men
han går mera härdad än förut till livets kamp.

Det är döden, som ger livet dess djup och mening. Den
tanken går igenom alla Hallströms dödsskildringar. Mitt
i den smärta, döden sprider omkring sig, framlockar den
ofta det bästa i vårt väsen. Det är denna sanning, som så
vackert belyses i »Briljantsmycket», en av Per Hallströms
mästerligaste berättelser.

Liksom gripen av en oemotståndlig makt återvänder han
gång på gång till detta ämne. Klarast faller ljuset över
hans uppfattning av döden i berättelsen »Thanatos». Döden
är för honom ej benrangelsmannen med lien utan den gud,
som i sig förenar Thanatos och Eros, döden och kärleken. Ty
novellen är också berättelsen om ung kärlek, innerligt sam-
manvävd med döden. Många konstnärliga försök ha gjorts
att göra döden skön, men sällan har resultatet blivit så upp-
höjt och ädelt som detta.

Mer än en gång har Hallström också givit oss underbart
vackra bilder av när människan tar steget ut i det stora
okända, det på en gång fruktade och efterlängtade. Så i
den underbart sköna novellen »Den stumma» i samlingen
»De fyra elementerna», där skalden givit oss den fag-
raste, mest gripande bild ur livet av en kärlek, som allting
offrar men ingenting begär.

En värdig plats vid sidan av detta mästerverk intager
novellen »Källorna», en av underbar mystik genomdallrad
berättelse om hur en inre kraft kan omskapa det hårdaste
sinne och bereda det till försoning.

Djupare än vi andra har Hallström skådat in i det som
finns på andra sidan, dit vi alla en gång skola vandra. Hans
blick har också med underbar intuition trängt in i det omed-
vetna liv, som är vårt egentliga väsen, och han har sett detta
människans urliv i ett innerligt, mystiskt sammanhang med
naturens liv.

Besläktad med »Gustav Sparverts romam» är »En skälm-
roman» med sin alltigenom saftiga hu.nor. Författaren för
oss här tillbaka till »mitten av sjuttiotalet, en tid som för
