286 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

omkring. Ett skepp i krutrök är bland de täckaste pro-
spekter jag sett, synnerligen i vackert väder, då röken ut-
vidgar sig småningom i runda, stigande virvlar och lämnar
det liksom simmande i moln. Jag hade nästan kunnat in-
billa mig att vara mitt i en sjöträffning; ty på knallande,
skrikande och fäktande var här ingen brist, helst de kine-
siska sampanerna,! som hundratals krängde kring skeppen,
med bävande rop och brådska packade sig undan inåt de

sidlänta risåkrtarna.»
L

Det skulle vara ett betänkligt avsteg från sanningen, om
man sökte förneka, att författaren till »Min son på galejan»
är något väl naturlig och rättfram i sitt skämt. Fikonalöven
förstår han sig inte på. Men från osund cynism och frivolitet
är han kemiskt fri. Och som människa får han ej bedömas
enbart efter vad han skrivit ned, isynnerhet som han för-
fattat sin reseskildring med tanke blott på att fägna glada
umgängesvänner men ej för att lägga den inför allmänhetens
ögon. Jakob Wallenberg var »ej blott en glättig och under-
hållande sällskapsbroder utan tillika en rättskaffens ogh
med stora predikogåvor utrustad präst av vidare strängare
noggrannhet i seder och djupare kristligt allvar i sin Över-
tygelse, än mången tyckt sig kunna döma från skämtets
frihet i hans reseberättelse», skriver hans reskamrat, seder-
mera översten vid arméns flotta Ekenstam. Själv talar han
om sina predikogåvor i ett brev till Lindblom sålunda: »Jag
är en slät karl i lärdomsvägen, och som jag är en hjärtlig
hatare till all möda, lär jag ej bli annat. Dock predikar jag
bra, fast jag är en lös teolog, ty jag gör det så enfaldigt och
ostuderat, rent utav opposit? mot alla grannlåtspredikanter.
Enfin3: jag talar ideliga Guds ord och anser alla världsliga
blomster som grövsta blasfemier".»

Av ett brev från honom ser man emellertid, hur han glad-
des, när hans vänner funno nöje i hans »tokroliga resebe-
skrivning». Blott »den stadiga ålderdomen» gillade den icke.
Ej heller hans äldre och stadigare broder, sedermera lektor
Marcus Wallenberg. Han gav honom moralkakor, vilka fram-

1 Ett slags kinesiska flodbåtar, vilka se ut som stora tofflor. —
? I opposition. — ? Angfäng: med ett ord. — ' Hädelse.
