NÄR DE STORA BESLUTEN FATTADES. 107

Röstades äntligen om:

För anfallskrig.

Abraham Stenbock: Att bäst vore av an-
förda skäl föra kriget i Tyskland, särdeles ock
för de många orsaker till krig, kejsaren haver
givit oss.

Karl Karlsson Gyllenhielm: Sammaledes.

Klas Horn: [Sammaledes.]

Johan Skytte: Emedan vi ej på annat sätt
kunna vinna vårt mål, freden. Måste gås med,
så långt man kan.

Gabriel Gustavsson Oxzxenstierna: Efter vi
äro i verkligt krig allaredan med kejsaren och
frågan är allenast om anfalls- eller försvars-
krig, alltså bliver han vid beslutet, att anfalls-
krig är bäst. Dock på det saken må vara för
världen desto rättfärdigare, håller han bäst,
att man därbredvid söker alla fridsmedel.
Önskar därtill mycken lycka.

Per Banér: Önskar till anfallskrig mycken
lycka och håller det bäst.

Johan Sparre: Håller ock alla skäl för an-
fallskrig bäst. Och efter detta verket ser vitt
ut, råder han till förbund med alla kringliggan-
de grannar och till att ingen traktat utslå!
med kejsaren.

Mattias Soop upprepade, vad kejsaren haver
gjort ont i Tyskland; och efter rådeligt är så-
dant förekomma i tid för oss, därföre tillråder
han anfallskrig, såframt medlen vilja räcka till
att utföra't.

|

För
försvarskrig.

Därpå började Hans Maj:t: »Edra uttalade meningar äro
på sådana skäl grundade, att den därom tvivlar antingen
saken inte förstår eller ont sinnelag haver mot fäderneslandet.
Till att jag detta haver föreslagit haver orsaken varit, icke
att jag själv därom tvivlat haver, att icke anfallskrig vore
bäst, utan att I nu måtten ha frihet att göra invändningar

1 Ingen överenskommelse avsluta.
