148 KARL XIII:S OCH KARL XIV JOHANS TID.

fick akta sig för att ta för kontant. Han kunde i ögonblickets
hänförelse förklara en man för sin bäste vän i tid och evighet
men nästa dag mycket väl ha glömt alltsammans. Många
äro exemplen på hur han lovat runt och hållit tunt. Men av
sin kung fordrar svenska folket ordhållighet och pålitlighet.

Allra mest stack det dock i ögonen, när Karl Johan skulle
regera som konstitutionell monark, att han under hela sin
föregående mannaålder varit van att enväldigt befalla från
fältlägren. Visserligen var han republikan, men en samtida
ledande fransk politiker! har i sina indiskreta memoarer
gjort denna spetsiga karaktäristik av Bernadottes repub-
likanism: »Han synes tro, att den har till speciell uppgift
att bekämpa andras äregirighet.» — När den forne gene-
ralen nu blev svensk konung, blev han bunden av en rege-
ringsform, om vilken han, enligt uppgift av en memoarför-
fattare, hovmarskalken, sedermera landshövding Nauckhoff,
skall ha yttrat: »Hade jag känt till den före min ankomst
till Sverige, så skulle jag aldrig ha accepterat den.» Han
följde gärna dess bestämmelse, att skonungen äger att allena
styra riket>, men glömde så lätt bort fortsättningen: »på det
sätt, denna regeringsform föreskrivers, vilket bl. a. innebar,
att han hade fått sin makt delad med ett statsråd och en
riksdag, vilka ej läto kommendera sig som truppförband
utan tvärtom kommo med fordringar på en hel del reformer,
som konungen fann onödiga, ja skadliga. Då sjöd det heta,
sydländska blodet lätt upp, då övergick hans tal till rop och
skrik, gesterna blevo våldsamma, och ögonen sprutade eld.
Men häftigheten var icke så illa ment, som: det kunde se ut,
och gick över lika fort, som den kom på. Ingen glömde heller
oförrätter lättare än han. Hat och hämndlystnac voro främ-
mande för hans ridderliga sinne.

Presidenten Ulfsparre berättar i sina Historiska anteck-
ningar en mängd intressanta anekdoter, bland dem följande
exempel på Karl Johans häftiga humör. Kort före en kon-
selj hade Ulfsparre i egenskap av statssekreterare mottagit
en befallning från konungen att ha med sig handlingarna i
något mål, som var avgjort för ett par år sedan. Emellertid
var vederbörande registrator borta, och trots ivrigt letande

1 Barrås.
