KRIGET I ÖSTERSJÖPROVINSERNA EFTER NÖTEBORGS FALL. 635

inlösa de skuldförbindelser, generalen utfärdat för arméns
räkning. Men att ge honom mera vore otänkbart.

När Lewenhaupt då framhöll nödvändigheten av att hans
folk även för framtiden finge något att äta och kläda sig
med, hänvisade man honom till att skaffa medel från
Kurland och Lithauen. Generalen framhöll då, hur omöj-
ligt det var att få något till övers ur dessa utplundrade
och utsugna landsändar, där invånarne knappt förmådde
skaffa bröd för dagen åt sig själva. Då kom det äntligen
fram en fråga, hur mycket han behövde för det allra ound-
gängligaste. Lewenhaupt framhöll, hur knappt det var om
allting vid armén, och hurusom de flesta officerarne hade
hela 2—3 års avlöningar obetalta; men med 200,000 daler
kopparmynt hoppades han kunna sätta trupperna i för-
svarligt skick. Man bjöd honom 30,000 men ökade små-
ningom på, och slutligen lyckades generalen med uppbjudande
av all sin enträgenhet komma upp till något över 70,000.
Med den summan gav han sig över till Riga igen.

Nog hade det sina sidor att tjäna Kungl. Maj:t och kro-
nan på en ansvarsfull post!

Lewenhaupts omtänksamhet var emellertid förenad med
en för en fältherre mindre vanlig benägenhet att resonera,
som givetvis icke var så lycklig, då det behövdes att hos
underordnade framkalla ögonblicklig lydnad.

x

På hösten 1706 kom turen även till Finland att bli skåde-
plats för ryssarnes krigföring. Knappt hade tsar Peter för-
vissat sig om, att Karl lämnat Polen och dragit sig in i Sach-
sen, förrän han från Kiev ilade till finska gränsen och med
20,000 man började belägra fästningen Viborg.

Nöteborg och Nyenskans voro förut i ryssarnes händer.
Skulle nu även Viborgs gränsfäste falla, så låge hela Finland
öppet för fienden. Och faran för en sådan utgång var stor,
ty fästningsverken voro förfallna, besättningen svag och
förråden knappa. Till råga på olyckan hade isen redan lagt
hinder i vägen för undsättning från det svenska moderlandet.

Peters plan gick ut på att förstöra Viborg och Kexholm
samt sedan förvandla hela östra Finland till en ödemark.
Därigenom beräknade han bl. a. att tillfoga Sveriges finanser
