148 HOVPARTIETS REVOLUTIONSFÖRSÖK.

där han tillsammans med Puke den 19 juni förfärdigade 800
patroner, vilka på en vedskuta infördes 1till Stockholm. En
betänklig olägenhet var emellertid, att man måst inviga i
företaget så många av det lägre folket. Det behövdes bara,
att en av dem pralade bredvid mun, för att det hela skulle
vara förstört. Eltt särskilt olyckligt nummer bland dessa
lägre uppviglare var en f. d. Hovlöpare Ernst Angel, nu-
mera värdshusvärd, en opålitlig karl, som aldrig kunde
hålla sig nykter och därför ej heller borde ha fått något för-
troende. Det var han, som skulle fördärva alltsammans.

På aftonen den 21 juni, samma dag som de skarpa patro-
nerna väntades in från Rydboholm, kunde han i fyllan och
villan inte hålla sig längre utan satte på egen hand en del folk
i rörelse. Bland dem var en underofficer vid gardet Christier-
nin, vilken för försumlighet i Silfverhielms bevakning blivit
degraderad till simpel soldat. Han gick i sin tur och väckte en
korpral vid namn Schedvin och frågade honom, om hans
manskap vore sinnat att »göra sin skyldighet och vara sin
konung troget, ifall det kommenderades att lägga am. Då
Schedvin svarade jakande, fick han 12 daler kopparmynt
till att undfägna sitt korpralskap med öl och brännvin och
ombads att hålla folket i beredskap, så att det kunde samlas
på Ladugårdslandet, när trumman rördes.

Schedvin skyndade emellertid mitt i natten till sin löjtnant,
greve Creutz, en ivrig Hatt och medlem av sländernas kom-
mission, och berättade, vad som hänt. Creutz i sin tur ögon-
blickligen i väg först till lantmarskalken och därpå till chefen
för artilleriet. Med tillhjälp av andra pålitliga adelsmän och
officerare vidtagas genast säkerhetsåtgärder.

Brahe, Horn och Hård hade vid underrättelsen om att
Angel satt företaget i gång sökt avstyra det, eftersom för-
beredelserna icke voro klara ännu. Upploppsförsöket avstan-
nade också, men det hade redan hunnit göra för mycket
väsen, och hela tillställningen var förkyld. Ständernas kom-
mission tog saken om hand, och nu inmanades den ene efter
den andre av de agerande i häkte, först Christiernin, sedan
Angel, Ståhlsverd och Puke. F. d. löparen var det ingen
svårighet att få till fullständig bekännelse, och det gav i sin
tur anledning till att ytterligare tre underofficerare arreste-
rades,
