SVENSKA KYRKANS STORE REFORMATOR. 53

skinka, unghöns, stekt kokött, villebråd med sod, inbakat
villebråd och lammkött med sod. En annan dito uppräknar
till omväxling lumber, stekta gäss med fyllning, grytstek,
små bakade pastejer med tunga, hela höns med »bigot>,
bakade struvor och äpplen, villebråd med svart sod samt
hjortstek. Och på aftonen samma dag sörjde herr bispen
för sin lekamen medels färskt kött med salt spad, hela höns
med sod, äpplemos, svinrygg, klenät, höns- och lammstek
samt kakor och äggost.

Men rättvisan kräver, att vi också med en stunds vemod
dröja vid de försakelser man på Munkeboda fick genomleva
på fastedagar. Då var inom den romerska kyrkan allt kött-
ätande förbjudet. Då kunde man få nöja sig med att melan-
koliskt tära en sådan middag som följande: stekt sill och
kokt sill, stockfisk med örter, russin och mandel, fisk från
Bergen med olja, färsk fisk med sod, torkade gäddor eller
annan torrfisk, mos, stekt eller inbakad fisk, salt lax, äpplen,
päron och nötter. Och aftonvarden bar över sig samma
prägel av försakelse. Då gällde det att stilla den värsta
hungern med saltad fisk, mos av äpplen, päron, rovor eller
ärter, spettfisk! med olja, kall stekt fisk, salt lax och frukt.
Det vill säga: om gäster anlände, blev ju förplägnaden bättre.

Ja, så levde man i påvekyrkans hägn, när man hade det bra.

Litteratur: Erik Arnell, Bidrag till Biskop Hans Brasks levnads-
teckning.

Svenska kyrkans store reformator.

liga flykt, vilken skulle sluta med Sveriges befrielse, var

en annan av svenska folkets befriare på väg till sitt
hemland. Det var den unge Olavus Petri. Smedsonen från
Örebro hade blivit student och filosofie magister, »mäster»,
som man sade i Sverige, och efter tidens sed givit latinsk om-
klädnad åt sitt namn Olof Pettersson. Han kom med all den
hänförelse, som Tysklands store troskämpe och reformator,

, V ID samma tid, som Gustav Vasa började den äventyr-

1 Fisk som torkats på spett.
