698 GUSTAV IV ADOLF.

konung Fredrik begärde en förklaring under uttalande av
den förhoppningen, att Hans Maj:t skulle taga avstånd från
denna affär. Konung Fredrik svarade emellertid, att han
själv givit befallning om denna flygtrafik under hänvisning
till det faktum, att Norge ideligen översvämmades med lik-
nande anonyma skrifter från Sverige.

I en sådan proklamation, utfärdad av landshövdingen i
Göteborg den 5 januari, uppmanades norrmännen att för-
klara sitt land för ett självständigt rike. Om så skedde, skulle
de få fred med Sverige och kunna påräkna Gustav Adolfs
bemedling till fred även med England. »Det skulle för Kungl.
Maj:t bliva mycket smärtande att, om denna utväg icke
vidtages, se Sig nödsakad att till lugnets återställande på
Dess västra gränser med allvar företaga sig erövringen av
Norge.» Originalexemplaret till detta aktstycke finns i sven-
ska riksarkivet och är i marginalen justerat av Gustav IV
Adolf. Proklamationen väckte, enligt Georg Adlersparres!
uppgift, »allmän vedervilja hos de norske».

Den västra svenska armén, som skulle möta den norska
inmarschen, led brist på allehanda krigsförnödenheter, men
ännu värre var tillståndet inom den norska armén, varför
denna i själva verket var ur stånd att gå anfallsvis till väga.

Hälsotillståndet vid västra armén hade redan på som-
maren 1808 varit otillfredsställande, och under hösten, som
tidigt kom med regn och kyla det året, försämrades tillstån-
det ytterligare. På en brigad var den 1 december långt över
hälften sjuk, och dödligheten var stor. Värst härjade röd-
sot och nervfeber. Den redan förut otillräckliga läkarper-
sonalen förminskades även den genom sjukdomar. I början
av december hade icke mindre än 18 militärläkare dukat
under för sjukdom. Och de som funnos voro ofta förskräck-
ligt okunniga. Två underläkare voro t. ex. pojkar på 14 år!
En engelsk hovläkare, som på uppdrag av Filantropiska
sällskapet i London kom hit för att biträda vid sjukvården,
konstaterade de betänkligaste brister på alla områden. Ki-
rurgiska instrument var det ont om, och de som funnos voro
så klumpiga, som om man skulle v»operera elefanter med dems.
Hur det var ställt med renligheten kan man förstå av hans

1 Se sid. 708.
