FÖRSVARSFRÅGAN OCH AXEL RAPPE. 293

ångfartyg. Först under Oscar II:s regering blev detta vapen-
slag nydanat i enlighet med dåtida krav.

Vad det tjänade till att skaffa sig ett så pass starkt försvar,
det fingo vi lära oss under det stora världskriget 1914—219.
Hade vi då ej haft en armé och flotta, som förmått inge
respekt, så skulle det varit omöjligt för oss att hävda vår
neutralitet, när än den ena, än den andra krigförande stor-
makten kom och fordrade, att vi skulle taga parti för dess
intressen. Om vi i sådana situationer hade varit för svaga
för att säga nej till den ena parten, så hade hämnden från
den andra krigförande parten blivit fruktansvärd.

Och det arbete, som flottan under dessa år utförde, skyddade
ej blott våra kuster utan också vår handelsflotta mot många
övergrepp och besparade oss därigenom ännu större förluster,
än dem vi redan ledo genom kriget. Det var mycket mer, än
vad vi då visste, som vid flere tillfällen stod på spel och
räddades endast tack vare ett tillräckligt och påpassligt
skydd till havs.

Så besannade sig under den senast genomgångna krigs-
perioden erfarenheterna från föregående krigstider. Under
trettioåriga krigets dagar hade ju våra arméer på andra
sidan Östersjön varit avstängda från förbindelsen med hem-
landet, därest våra örlogsfartyg ej behärskat havet. I dylikt
fall skulle våra trupper på tysk mark ha stått utan tillförsel
av förnödenheter samt nytt manskap hemifrån och i längden
ingenting kunnat uträtta på den nya krigsskådeplatsen.
I och med stormaktsväldets fall blev flottans uppgift visser-
ligen förändrad, men alltjämt är det hon, som vid kritiska
tillfällen haft att sörja för att den nödvändigaste tillförseln
utifrån kan äga rum, att blodomloppet inom statskroppen ej
avstannar. Detta arbete är av den natur, att det utföres
utan just några åskådare och ofta har sin mest välsignelse-
bringande verkan genom att förekomma faran, utan att
det behöver bli några romantiska sjöslag utav. Så har sjö-
vapnet gjort sina kanske största insatser utan blodiga sam-
manstötningar med fienden. Men all verksamhet i det tysta
blir mer förbisedd, än den förtjänar.

Betydelsen av denna sida av flottans arbete framträ-
der, om vi betänka, att en fiende skulle kunna betvinga
oss utan att behöva landsätta en enda soldat. Genom att
