SSVENSKER MAN I SVENSK DRÄKTI 173

makarnas stycken, spinnandes tobaken till skepnad av ett
tåg; andra gjorde rullar; andra pressade; andra karvade
tobak till kardus.»

Stål- och metallfabrikationen var däremot obetydlig. Den
sysselsatte blott något över 400 arbetare, och tillverknings-
värdet uppgick endast till !/6 av tobaksindustrins. Så myc-
ket mera betydelsefull var däremot tillverkningen av tack-
järn, vilket alltjämt var vår förnämsta utförselvara.

+

En ständig källa till bekymmer för manufakturväsendets
vänner var svårigheten att skaffa garn i tillräcklig mängd
att mata väverierna på en tid, då all spånad skedde för hand.
Man införskrev spinnerskor från utlandet, man inrättade en
spinnskola i Stockholm för utbildning av skickliga spinner-
skor, vilka sedan i sin tur skulle »planteras» i olika städer och
lära ut konsten i kringliggande trakter. Dessa spinnskolor
blevo emellertid ej tillräckligt uppmärksammade av folket.
Då tillgrep regeringen ett annat medel för att bota bristen
på garn. Varje krögerska ålades genom en förordning av år
1740 att vid risk av att annars förlora krogrättigheten varje
vecka leverera en viss kvantitet ull- och lingarn till fabrikerna.
Kort därefter utsträcktes förordningen att omfatta även
stadens månglerskor, vid straff att de eljest, »evarest de på
torg, gator eller gränder befunnes, skulle strax av stadsens
uppsyningsmän och vakt varda upptagne samt till arbete på
rasp- och spinnhuset avförde».

Det var emellertid ingen lätt sak att övertyga huvudstadens
krögerskor och torgmadamer om påbudets välsignelser. De kla-
gade bitterligen över intrång i deras borgerliga rättigheter.
Slutligen vände de sig med sina klagomål direkt till regeringen,
men denna slog dövörat till och utsatte blott en viss tidpunkt,
efter vilken påbudet ovillkorligen måste efterlevas. Höga
vederbörande funno, att därtill lämpade sig nästkommande
Pauli omvändelsedag, då de klagande borde noga besinna,
vad deras frid tillhörde. Motståndet blev dock så starkt,
att 1741 års riksdag gav efter och upphävde påbudet, mot
det att krögarne i Stockholm skulle erlägga en årlig skatt,
som borde användas till att utvidga spinnhusen.
