166 KARL XIII:S OCH KARL XIV JOHANS TID.

och hyllningarna för »Nya teaterns» upphovsman tycktes
aldrig vilja taga någon ända. Anders Lindeberg hade änt-
ligen fått uppleva en verkligt lycklig dag i sitt liv.

Men varken de pengar eller de konstnärliga resurser, var-
över han förfogade, räckte till för att hålla företaget uppe.
Personalen var, säger Orvar Odd, till stor del sammanskrapad
sfrån Gud vet allt var, från Norr- och Södermalm, från Små-
land, Halland, Härjedalen och Roslagen, från skoflickar-
verkstäder och barberarstugor, från butiker och vindsku-

jaaa Sa R
— N * El
( ER ä El H rwfåiä*ma m*""!'m

Dramatiska teatern på Lindebergs tid.

pors. Redan efter två år måste den nye teaterdirektören
avträda sin egendom åt fordringsägare, och efter skiftande
öden inköptes hans skådebana slutligen av kungliga teatern.
Den kallades därefter »Dramatiska teatern» och ägde bestånd
ända till 1907, då den nya, palatslika byggnaden vid Nybro-
plan uppfördes. Såsom en hyllning åt »Nya teaterns» upp-
hovsman hade en enskild ägare därav år 1859 anbringat
Lindebergs porträtt över valvbågen till scenen. När »Dra-
maten» sedan blivit statsegendom, var det någon beskäftig
hovman, som för Karl XV beskärmade sig över denna osten-
tativa hyllning på en kunglig teater av en »majestätsför-
