264 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

av det vilda och självvuxna, utan att de vilda djuren
likaväl som människan ha rätt att existera på den jord,
där de en gång voro herrar. Det behöver ju inte sägas, att den
synpunkten inte får strida mot människans rätt att skydda sig
och sina tamdjur. Det är ingen svårighet att sätta sig in i
nybyggarens och lappens hat mot »gråben», hans dödsfiende,
som lappen anser som ett mörksens utskum, skapat av djä-
vulen. Men det är en skam för vårt »kultiverade» folk, att ett
ohyggligt djurplågeri ännu bedrivs med saxar och andra
nästan lika avskyvärda fångstredskap för räv, varg, järv och
rovfågel. Tänk bara på de tusentals fåglar, som plågas ihjäl i
giller och snaror! Eller på den vidriga jaktmetoden med för-
giftade beten, som ej blott vålla de avsedda offren outsägliga
plågor utan även äro en fara för människans trogne vän
hunden! Genom dylika giftmord har ett så värdefullt ville-
bråd som fjällräven nästan fullständigt utrotats i vårt land

Vad djurskyddsföreningarna uträttat till gagn och skydd
för våra nyttiga småfåglar, är ett led i kampen mot de tallösa
skadeinsekter, som hota omintetgöra odlarens möda i träd-
gården, på åkern och i skogen, och utgör därför en betydelsefull
insats i både trädgårdsskötsel, jordbruk och skogsvård.

Bäverns utrotning och återinplantering i vårt land.

Om bäverns talrika förekomst i vårt land i forna tider vittna
de många ortsnamnen på »Bjur», »Björ» och liknande. Att den
fullständigt utrotades har sin förklaring dels i djurets värde-
fulla skinn, dels i den s. k. bävergällen, ett myskliknande äm-
ne, som avsöndras från vissa körtlar i djurets kropp och for-
dom ansågs kunna bota eller lindra en mängd nervösa åkom-
mor. Så högt skattades på sin tid detta villebråd, att dess
värde kunde överstiga den största björns. Vad djuret betytt
som inkomstkälla för vårt folk i äldre tider kan man förstå
därav, att exempelvis år 1574 exporterades enbart över Stock-
holm 3,384 st. bäverskinn.

Det brott mot naturen, som begåtts genom att utrota bävern
i vårt land, började sonas, sedan ett halvt århundrade förgått,
genom inplantering av det trivsamma djuret i flere vattendrag.
