avslutar den bok, som mer än någon annan tagit min

tid och arbetskraft i anspråk men också mer än någon
annan varit mig ett glädjeämne, känner jag ett behov av
att ge uttryck åt min tacksamhet mot dem, vilka jag fram-
för andra har att tacka för att historien blivit min livs-
uppgift, och att boken om svenska folkets underbara öden
blivit till.

I första rummet gäller detta tack min förste lärare: min
Far, vars lågande kärlek till Sveriges historia gav lärjungen
de första impulserna. Bland dem som sedan varit mina
lärare, är Professor Ludvig Stavenow den, till vilken min
tacksamhetsskuld är störst. Efter att under min första
akademiska termin ha åtnjutit Professor Ernst Carlsons
medryckande undervisning blev det mig förunnat att av
hans närmaste efterträdare föras djupare in i den historiska
vetenskapen, En ovärderlig lycka har det varit för mig
att som vägvisare genom denna vetenskaps område få en
man med Professor Stavenows sällsporda förmåga att föra
sina åhörare upp till de fria och höga utsiktspunkter över
världshändelserna, varifrån gåvan kommer att skåda ned på
dagens oro och partistrider med den upphöjda ro, som
blicken ut över mänsklighetens utveckling kan skänka. Åt
mig som så många andra har Ludvig Stavenows lärargärning
givit livet högre mening och värde i stunder, då allt synts
så sönderplottrat av egoistiska intressen, så förgiftat av
partihat; och i hans nobla kulturpersonlighet har alltid legat
en liksom genom sin egen inneboende kraft verkande maning
att söka följa honom efter i arbetet för höga mål.

DÅ JAG NU, elva år efter första bandets utgivande,

Att mitt nu avslutade försök att i populär form teckna
bilder ur Sveriges historia blivit verklighet, därför har jag
i främsta rummet att tacka chefen för Aktiebolaget P. A.
Norstedt & Söner, Kammarrättsrådet Conrad Carleson.
