214 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

att komma därhän hade han agerat sol- och vårman: han hade
antytt för gumman Nugent, att han hade pengar att vänta.
Men när dessa läto vänta på sig i det oändliga, försökte han på
sitt typiska sätt slingra sig med påståendet, att han »ingalunda
ljugit eller bedragit,
eftersom pengarna inte
ha kommit men allt-
jämt väntas». Den sor-
tens logik fick dock
ingen praktisk bety-
delse i U. S. A. Snart
levde de bägge gamla
som hund och katt
Almqvist, alias Lewis
Gustavi, påstod själv,
att han blev »behand-
lad som en hund» och
överöst med skällsord,
sådana som »fattig-
lapp» och »gamle tras-
hank». Såsom pensio-
natsvärd fick han —
att döma av ett par
små notiser, som Ru-
ben G:son Berg och
Hemming-Sjöberg lyc-
kats spåra upp — hjäl-
pa till med litet av
varje. Han gjorde upp-
köp, skötte korrespon-
Fotografi av Love Almqvist, taget i Fila- densen och underhöll
delfia 1863. sina gäster med kon-

versation och — dans-

musik. Vilket liv för en så rikt begåvad människa, och
så därtill den ständiga ängslan för att bli upptäckt, åtmin-

1 Ett hemskt, tomt skråpukansikte, vitltnande om både andligt
och kroppsligt förfall! Om dekadens talar också den sjabbiga kosty-
men, som ger intryck av ett krampaktigt försök att verka elegant.
Almqvist har tydligen också själv haft detta på känn — därom vitt-
nar den förklaring, han avgav till porträttets mottagare, en kanaden-
