342 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

bjuden stora summor för detta naturens underverk. »Många
sade, att denna var den endaste i världen, och tackade Gud,
att den ej var förökt.»

Linn&us kände sig lycklig, när det efter många om och
men förunnades honom nåden att beskåda det makalösa
underdjuret. Men han behövde inte många ögonblick se
på det, förrän han hade klart för sig, att de sju huvudena
med deras gap helt enkelt tillhörde vesslor, och att kroppen
var överdragen med hopklistrade ormskinn. Han ansåg,
att vidundret utan tvivel tillverkats av munkar som en av-
bildning av Uppenbarelsebokens drake. Men sedan han
givit detta utlåtande om stadens stora märkvärdighet, fann
han rådligast att till undvikande av borgmästarens onåd
genast resa vidare.

Så kom han till Holland.

Den 2 juni satte han foten på holländsk mark, och på
midsommardagen blev han utnämnd till medicine doktor.
På tre veckor hade han hunnit undergå examen, trycka sin
avhandling och offentligen försvara densamma. Men så
var den också färdigskriven, redan innan han lämnade Sverige.

Men nu var reskassan slut, och det såg mörkt ut för den
unge svensken i främmande land. I hans egen personlighet
låg dock en mäktig trollkraft förborgad. Samma tilldra-
gande egenskaper, som förut hjälpt honom ur stora svårig-
heter i Lund och Uppsala, tillvunno honom även här vän-
ner och gynnare. I Holland levde några av tidens främsta
naturforskare, och dessa intogos snart av sådan beundran
för den unge svenskens snille och vinnande sätt, att de
hjälpte honom att få hans arbeten tryckta och hans rykte
utbrett över världen.

Den mest berömde av Linn&us” nyförvärvade vänner i
Holland var professorn i medicin och botanik vid Leydens
universitet Herman Boerhaave, en man som hela Eu-
ropa såg upp till såsom den tidens förnämsta medicinska
orakel. I honom vann den unge svensken »den hängivnaste
vän, den mest tillmötesgående lärare, den bäste gynnares,
och han kallar honom själv för »min medicinske fader».

Nu hände sig så, att Boerhaave var läkare för direktören
för det Holländsk-Ostindiska kompaniet, doktor Clifford,
sen mycket rik herre, som fattat ett synnerligt nöje för bota-
