GUSTAV ADOLF I NORRA TYSKLAND. 115

mödor, tåla köld, hetta, hunger, vakor. De äro icke vanda
vid njutningar, nöjda att leva av litet, snara till lydnad
mot förmän, ha lätt för att lära krigiska övningar, äro starka
till kroppen, och om så fogar sig och de bliva rätt ledda, ring-
akta de döden och vedervärdigheter.»

Sämre rykte hade de värvade regementena, bland vilka
en hel del vilda sällar funnos. Värst namn om sig hade De
la Chapelles dragoner.!? Då den ene »Laskepelle» år 1624 hos
Gustav Adolf anhöll att få sätta upp ett svenskt dragonrege-
mente, uttryckte konungen sitt tvivel om möjligheten att
få folk. Men De la Chapelle svarade, att om Hans Maj:t
bara skaffade hästar, skulle han själv nog finna karlar, som
kunde rida dem. Han anhöll att få till dragoner taga lös-
drivare och »skogskarlar» och lova dem frihet från straff för
begångna illgärningar, om de svure fanan. Det beviljades,
och så förvandlades de forna stråtrövarne till ridande män
i De la Chapelles regemente.

År 1629 måste regementschefen för sjuklighets skull taga
avsked från krigstjänsten. Han hade då av alla strapatser
blivit »en krympling, helt förlamad vordem, och ett år där-
efter dog han. Att han i mångt och mycket var en duktig
krigare, därom vittnar det erkännande, svenska regeringen
gav honom, för att ha under sin tjänstgöring sig »troligen,
tappert och väl förhållitv.

Gustav Adolfs krigsartiklar.

Vilken ordning och god anda som konungen strävade att
upprätthålla i denna här, visa hans krigsartiklar.

Däri heter det först:

»Efter all lycka kommer av Gudi och allt kristet folk bör
honom dyrka så, som han sig i sitt ord uppenbarat haver,
därföre skall härmed allt avguderi vara förbudet och ingen
avgudadyrkare, trollkarl eller vapendövare i lägret och
bland krigsfolket liden varda, utan där någon beslås att
dyrka och tillbedja avgudar eller döva vapen och värjor och
umgås med trolldom eller sådane okristeliga konster och
han efter skälig underrättelse icke avstår och sig rätta låter,

1 Jfr sid. 45.
