282 ERIK XIV.

besvimma». Därpå begynte hon »ropa och säja sig vilja hellre
dö än vara ifrån hertig Johan» samt drog av fingret sin vig-
selring och höll upp den mot Göran Persson, som däri läste in-
skriptionen »Ingen utom dödens.

Så syntes hertigen skola bli förskonad från det ådömda
dödsstraffet. Men med hans tjänare gjordes processen kort,
och den ene efter den andre avrättades. »Det var ett ömke-
ligt spektakeb, säger Sven Elofsson, »att skåda det hals-
huggande och steglande, som vederfors hertig Johans tjänare
i staden och på malmarna. Jag och mången med mig kunde
icke utan gråtande ögon se det.

Själv fördes hertigen, sittande på däcket av en jakt, 1
allt folkets åsyn genom Söderström in 1i Mälaren till sitt
fängelse på Gripsholms slott. Med fasa vände han bort Öögo-
nen från Södra bergen, där stegel och hjul buro lemmarna
av hans avrättade tjänare.

Göran Persson gjorde allt för att underhålla Eriks miss-
tankar mot den fångne brodern. Så skriver han en gång
till konungen: »Man förnimmer, att hertig Johan intet
skall låta bliva tillbaka att praktisera och stämpla emot
Eders kungl. Maj:t allt det som ont är.» Därför vore det
sintet orådeligit, att han platt intet varken av sine klenodier
eller furstinnans måtte hos sig behålla, synnerligen efter det
står till att befrukta, att han tilläventyrs med sådana kunde
sig tillköpa och tillocka någre löse bover, som mindre akta
en ringa egennytta än ära och redelighetsv. Nu misstänkte
Göran, att hertigen hade »både guld och klenodier» gömda
suti någre slemme kistor», som Johan påstod skulle inne-
hålla allenast »fetaliers. De blevo därför tagna i beslag.

Ehuru hertigen och hans gemål för övrigt blevo milt be-
handlade i fängelset, är det lätt att tänka sig, hur de långa
år skulle kännas, som »den i hjärtat räddhågade Joham fick
tillbringa där med bödelssvärdet ständigt hängande över sitt
huvud. Därtill kom ängslan för att ett öde, värre än döden,
skulle drabba hans maka. Därmed förhöll sig sålunda.

Tsar Ivan hade också friat till Katarina men fått korgen,
och för att till på köpet visa ryssarne sitt förakt hade po-
lackerna sänt till tsaren I stället för den eftertrådda prinsessan
en vit märr, utstyrd 1 praktfulla kvinnokläder.

[van den förskräcklige ruvade på hämnd.
