OLOF RUDEECK. 89

Man kan förstå, med vilken trosvärme Rudbecks dogmer
omfattades, när man läser om hur sinnena kunde upp-
hetsas blott genom en lärd strid om huruvida Uppsala
gamla avgudatempel legat på den nuvarande stadens om-
råde eller vid Gamla Uppsala. Det senare var Olof Rud-
becks och med honom alla rättrognas lära. Striden, som
utbröt på 1670-talet, bilades först genom regeringens in-
gripande.

Men år 1698 blossade den upp igen. Då författade näm-
ligen en student vid namn Hesselius en avhandling rörande
detta ämne, vilken han ville offentligen försvara. Förfat-
taren sade vackra ord om bägge parternas åsikter, men trots
hans försiktiga formuleringar märktes det, att hans sympatier
lutade åt Rudbecks motståndares sida. För gamle Olof Rud-
beck var nu varje tvivel om att avgudatemplet legat precis
på den plats, där Gamla Uppsala kyrka reser sig, liktydigt
med smädelse av fosterlandets stora minnen. Han befallde
därför sin son, Olof Rudbeck den yngre, som då var univer-
sitetets prorektor, att låta uppskjuta disputationen i av-
vaktan på regeringens åtgärder; och som skäl anförde han,
att »bemälta disputation i tvivelsmål ställer det äldsta styc-
ket här i riket, vars visshet så månge konungar och isyn-
nerhet Hans högstsalig kongl. Maj:t! har velat bekräfta,
i det Hans högtsalig kongl. Maj:t både själv Gamla Uppsala
med sin höga närvaro hedrat och tillika så många främmande
herrar och furstar dels i egen konglig person dit följt, dels
genom andra följa låtits. Det vore ju för fäderneslandet föga
hedrande, om en åsikt, som ej blott vore i sig själv oveder-
säglig utan ock blivit »med en stor konungs nådigste vittnes-
börd stadfästad, skulle tvivelaktig göras». Då skulle främ-
lingar föranledas att tro, att alla våra antikviteter stode på
svaga fötter; och vad tjänade det då till, allt vad såväl Olof
Rudbeck själv som andra lärde män »till fäderneslandets
heder med stort arbete och möda sammanskrivit»?

Gamle Rudbeck saknade all laglig befogenhet att ingripa
på detta sätt; men så stor var makten av hans personliga
vilja, att Hesselius” lärare försökte få denne att träda
tillbaka. Bland andra bevekande skäl anförde han, att

1 Karl XI
