OSKAR II SOM MEDLARE. 387

Dessa sansade och mycket träffande ord äro fällda av Ellen
Key, som dock i sin fars skola lärt sig hysa ganska oblida
känslor mot kung Oskar.

Men det var en sak, som man nog inte väntade, nämligen
att kungen gick till sitt värv och sökte förverkliga sina före-
satser liksom efter en på förhand uppgjord plan. Huruvida
detta antagande är fullt riktigt vet man naturligtvis ej, men
så ser det i alla fall ut. Och det skall bli synnerligen intressant
att se, när en gång Oskar II:s memoarer bli tillgängliga, om
man inte där skall finna bevis för saken.! I varje fall är det
av konungens regeringsåtgärder tydligt, att hans avsikt från
första stund var att framträda som en »fridsfurste», att ut-
jämna partimotsättningarna inom landet, att rättvist medla
mellan Sverige och Norge, att åvägabringa ett bättre för-
hållande mellan Sverige och dess grannstater i söder och öster.?

Uppgiften var ingalunda lätt. Kungen var ej heller den
i allo idealiske medlaren och utjämnaren. Han var på en gång
karsk och vankelmodig; han ville stå väl på alla håll, men sam-
tidigt önskade han synas och dominera. Dessutom var han
mycket mån om sin värdighet och hade lätt för att stöta sig
med folk. Tiden var heller inte över sig gynnsam för hans planer.
Men redan efter några år hade han i alla fall lyckats göra en
mycket god början. Genom en utrikespolitisk rundresa hade
han uppnått en avgjord förbättring i förhållandet till Dan-
mark, Tyskland och Ryssland utan att stöta sig med någon
annan makt. Och redan dessförinnan hade han — åtminstone
som det då tycktes — kommit på god väg med sitt förso-
ningsarbete inom Sverige och mellan de båda unionsländerna.

I Sverige var vid hans trontillträde frågan om en försvars-
reform ytterst brännande. Regeringen krävde den, och Första
kammarens överväldigande flertal ville bifalla propositionen.
Men i Andra kammaren hade Lantmannapartiet makten. Så

+ Kung Oskar, som var en synnerligen flitig man, medhann på lediga
stunder ett ganska omfångsrikt författarskap. Bland annat lät han sig
angeläget vara att skriva sina memoarer, svenska och norska, och att
i samband därmed samla aktstycken, som skulle kunna belysa hans
uppfattning och syften under olika skiften av hans långa regering.
Dessa memoarer äro emellertid ännu inte tillgängliga. De ligga under
försegling till 1948.

? Se sid. 402.
