FRED! 179

Samlingar utgifna för de skånska landskapens histo-
riska och arkeologiska förening af Martin Weibull
1874—1880; häft. kr. 15: —

Skånska samlingar 1891—1895, utg. af Martin W ei-
bull; häft. kr. 12: —

Fred!

RIGET med Brandenburg hade gått olyckligt. Ut-
gången hade ju ej kunnat bli annan, då Sveriges strids-

krafter i de tyska besittningarna voro lämnade åt sitt
öde till följd av svenska flottans misslyckade uppträdande.
Icke förty hade dessa fåtaliga trupper, 6,000 man, dåligt
utrustade och med illa försedda fästningar att stödja sig på,
anförda av den snillrike Otto Vilhelm Königsmarck,
förmått att under tre års fälttåg med beundransvärd seghet
och under vackra tapperhetsprov hålla sig kvar vid sjökanten,
ehuru de hade emot sig en koalition, som kunde bjuda dem
spetsen med 50,000 man.

Nu skulle det emellertid bli fred, och Ludvig XIV, som
besegrat alla sina fiender, fordrade, att hans bundsförvant
skulle återfå allt, vad detta rike för hans skull förlorat. Annars
hotade han både Danmark och Brandenburg med krig. Han
behövde nämligen ett starkt Sverige i norra Europa, och han
stod också i verklig tacksamhetsskuld till sin bundsförvant,
vars trupper i Tyskland hade givit hans egna arméer luft ge-
nom att binda en stor del av fiendernas bästa stridskrafter.
Slutligen tvang han också Brandenburg att återlämna nästan
alla sina erövringar. Kurfursten fick behålla blott Sveriges
pommerska besittningar öster om Oder, och ej hela detta
område heller, ty städerna Damm och Gollnow stannade i
svensk ägo.

Men uppgörelsen gjordes från Ludvig XIV:s sida med en
för Sveriges värdighet stötande nonchalans. Å egna och Sve-
riges vägnar slöt han nämligen fred med Brandenburg i den
franska staden Saint-Germain år 1679 utan att något
svenskt sändebud däri deltog. Karl XI skall ha blivit
sjuk av harm över denna förödmjukelse, och han glömde
den aldrig.

Fredsunderhandlingarna med Danmark tog han själv i sin
