514 KUNG KARL, DEN UNGA HJÄLTE,

ynglingen med sin smak för vilda dryckeslag och sina gri-
maser och nervösa ryckningar i ansiktet som minnen av ti-
diga utsvävningar och våldsamma själsskakningar i barn-
domen, minnen besudlade med blod från vilda fejder om
hans tron. I Holland och England arbetade han tidtals på
skeppsvarven som daglönare med timmermansyxan, umgicks
som en broder — framför allt dryckesbroder — med sina
arbetskamrater och andra tillfälliga bekantskaper ur sam-
hällets lägsta lager och levde enkelt, ja så »folkligt>, att när
Englands konung kom in i det rum, där alla ryssars själv-
härskare låg tillsammans med tre, fyra av sina tjänare, fick
han kväljningar av den atmosfären.

Allt som hade att göra med skeppsbyggeri och sjöfart
lockade mäktigt den vetgirige ynglingen, och efter hand blev
det hans längtans mål att skaffa sitt stora rike en hamn vid
Östersjön, från vilken han kunde inleda en livlig samfärdsel
med handelsutbyte mellan Ryssland och Västeuropa och så-
lunda raskt göra sitt land delaktigt av dess kultur. Men
hindret, som låg i hans väg, var Sveriges Östersjöprovinser.

På hemfärden från sin stora resa till Västeuropa samman-
träffade han i augusti 1698 med August II i staden Rava ej
långt från Lemberg. Under bullrande dryckeslag svuro de
bägge furstarne varandra evig vänskap, och efter gammal
riddarsed bytte de kläder och vapen med varandra.

Så småningom framväxte ur detta vänskapsförbund be-
stämda planer på ett krig med Sverige, som man fann lämp-
ligt att överfalla just nu, när det styrdes av ett oerfaret barn
och var försvagat genom missväxtåren.

Men mitt under alla bedyranden om trofast vänskap tänkte
ingendera att unna den andre någon vinst utan blott begagna
honom såsom medel för en rent egoistisk utvidgningspolitik.

Augusts och Peters anfallsplaner fingo ny näring, då de
en tid därefter blevo bekanta med en landsflyktig livländsk
officer vid namn Patkul, en man som haft ett betänkligt
inflytande på Nordens öden och blivit kallad det stora nor-
diska krigets anstiftare.

Johan Reinhold Patkul var född i fängelse. Hans fader,
som tillhörde en gammal livländsk adelssläkt, blev nämligen
år 1658 förd till Stockholm och tagen i fängsligt förvar såsom
misstänkt för att ha under kriget mot polackerna stått i
