558 ARVIDR HORN LEDER SVERIGES ÖDEN.

ordning, som bygger på en äldre sådan av 1669. För övrigt
är det intressant att se, hur traditionerna från det medel-
tida »hamnskråetos! ännu leva kvar. Nu liksom då skulle
högsta uppsikten utövas av en hamnfogde, vilken tillsammans
med tre av »de älste och beskedeligaste» männen på platsen
bildade den domstol, som skipade rättvisa på fiskelägret.

Hamnfogden ägde bland annat övervaka, att ingen gjorde
intrång i annans rätt. Förseelser härutinnan voro belagda
med böter och ersättningsskyldighet. Stöld av annan mans
båt, fiskredskap eller fisk straffades dessutom med kyrkoplikt
i den församling, varunder fiselägret låg, samt med förvis-
ning från hamnen, som fiskelägret honom icke vidare vill
hos sig lida.

Från 1450 års »hamneskrå» igenkänner man också det
vackra lagbudet för fiskarne, att »vid storm och oväder
vara varandra behjälpeliga att komma väl i hamn med fisk
och fiskeredskap». Den solidaritetskänsla, som än i dag lever
så stark på våra fiskelägen, har gamla rötter. Denna soli-
daritetskänsla tar sig också på en annan punkt i 1726 års
förordning nästan ordagrant samma uttryck som anno 1450.
Det stadgas nämligen: »Var och en gäle,? salte och förvare
sin fisk, så att sällskapet därvid icke förakt lider, vid 3 mark
s. m:ts böter; skolandes hamnefogden vid fiskens packande
skärsåda, om den är god, väl saltad och packad. Finnes
flärd? däri, böte ägaren 40 mark s. m:t och have förverkat
godset, varav fogden och fiskelägret få hälften vardera.»

Stark har också omsorgen om sabbatens helgd i alla tider
levat på våra fiskeplatser. I 1726 års hamnordning heter det,
att alla fiskare, som icke hade laga förfall, borde »på sön-
och store helgedagar» bevista gudstjänsten i sockenkyrkan.
Men om denna var så avlägsen, att man icke kunde samma
dag hinna tillbaka till fiskelägret, skulle detta genom lands-
hövdingens försorg erhålla en predikant på platsen mot
skälig lön av fiskarne. Försummelse av gudstjänsten var
de tre första gångerna belagd med böter, men fjärde gången
blev straffet förvisning från hamnen.

Svordomar sökte man nu som under medeltiden motarbeta
genom lagbestämmelser: »De till svordom och eder begivne

1 Se bd I: 573. — ? Skall rensa (egentligen: taga bort gälarna). —
3 Fusk, underhaltig vara.
