1 VADSTENA KLOSTER. 409

uttryckligt förbjuden att ge någon en bättre plats på grund
av förnäm börd eller rikedom. Maten var enkel men ganska
kraftig; det behövdes efter den långa fastan under ansträng-
ande gudstjänst. Birgitta unnade människan »lika väl som
det uttröttade djuret» att hämta krafter genom nödig näring.
Öl, berett av vad klostrets humlegårdar avkastade, synes ha
varit daglig dryck efter tidens sedvänja. Men för sådana
starka kryddor som peppar och kummin varnade stifta-
rinnan, ty »sådana heta ting äro skörhets uppväckelse».

Vid bordet fick ingen yttra ett ord. I stället föreläste en
nunna under hela måltiden uppbyggelseskrifter och helgon-
legender. Än var det om aposteln Andreas, som hälsar det
kors, på vilket han skall naglas fast, med orden: »Alltid har
jag älskat dig; alltid har jag längtat efter att få omfamna
digb än om andra heliga martyrer, som bemött sina plågo-
andars sataniska uppfinningsrikedom med ett föraktligt:
»Skall defta vara plågor! Har ni intet bättre att bjuda på?»
Man får höra, hur aposteln Jakob för var lem som hugges
av honom glad utropar: »Nu kan jag icke längre synda med
den lemmemn», och påminner om att oman beskär ju vinstocken,
för att den skall bära frukts. Och från den rost, på vilken
den helige Laurentius ligger utsträckt, ropar han till sina
plågoandar: »Nu kan ni vända steken; nu är den sidan stekt
nogl» Man eggas av ett sådant föredöme som munkens, vil-
ken under fyrtio dagar avhöll sig från att dricka men satte
framför sig ett kar fyllt med vatten, för att hans törst vid
åsynen därav skulle bli ännu mer brännande och han där-
igenom få en rikare lön av Gud.

Med böner hade måltiden börjats; den slutade på samma
sätt. Abbedissan lät hopsamla den överblivna maten att ut-
delas åt de fattiga.

Sedan fingo systrarna samtala med varandra men blott i
vissa rum. Inga världsliga personer fick en nunna tala med,
såvida ej abbedissan tillät, och i sådant fall blott »några
gånger om året» med »föräldrar och släktingar och höviska
vänners. De samtalande fingo då meddela sig med var-
andra genom ett järngaller i närvaro av två andra nunnor.

Men snart börjar det världsliga arbetet. Därom heter det
1 klosterreglerna: »Emedan alla tider skola användas till
Guds heder, goda gärningar och gudligt arbete, så skola ock
