240 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

Gubbe Madurson
regerade år 1550 efter världens skapelse.
Hans gemål: Gumma

Prins Igelbjörn Kung Vibjörn Prins Hugbjörn
general vid infant. a. m. 1620 kaptenlöjtnant vid
a. m. 1620 Gemål Grimma drabanterna a. m. 1620

Alla deras barn drunknade i syndafloden.»

Till sist kommer en mycket utförlig och mycket trovärdig,
på vetenskapliga slutsatser grundad berättelse om Björn
och hans bröders väldiga bragder, då konungen ryckte i
fält för att vinna sin gemål, den underbart sköna Grimma.
Då kämpades så väldeliga, att »sarmar och ben, öron och
näsor flögo i luften». Under tiden satt den sköna och suckade
och grät, ty hon var fången hos en hisklig jätte. Men Björn
befriade henne genom att döda jätten, ty han var en så
skicklig skytt, »att hans pil träffade ett huvudhår genom
en guldring på hundra steg». Så slutade det hela med frid
och fröjd och bröllopsfest. Denna del av verket har förfat-
taren sammanfattat av gamla »dokument, vilka Jafets son
Magog fört med sig hit till Sverige».

Det är en lång rad av dylika roliga prosasatirer över den
dåtida akademiska seden att djupsinnigt utbreda sig över
struntsaker, som flödat ur Dalins aldrig sinande ymnighets-
horn. Han har hållit en strängt vetenskaplig »Betrak-
telse över .en kam». Han har givit »Rätt begrepp om
en korko. Ej mindre högtravande är hans »Disserta-
tio philosophico-historica om ett par gamla skor
(I Cap. Om skor i gemen; II Cap. Om skor i allmänhet; III
Cap. Reflexioner om skoväsendet o. s. v.)b. I sin »Jäm-
förelse mellan Octavius C&esar Augustus och en
stekrofva» påvisar han efter lärda förebilder bland annat
följande likheter: den romerske fältherren »adopterades av
den store Julius C&esar: en stekrova adopteras och utväljes
av mången hög och förnäm person framför många andra
läckerheter. Octavius var nog elak, hård och grym i sin
ungdom: en späd rova i sin råhets tid och innan hon mognar
eller steks är ganska besk, amper och obehaglig. Augusti
beröm och förträffliga rykte sträckte sig till världens ända:
en stekrovas lukt utsprider sig i alla rum i ett hus och är
ganska ljuvlig för dem, som henne älska.»
