358 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

zius meddelar sina »Anatomiska rön på en, som supit myc-
ket brännvin.

Stundom förefalla oss »srönem» dock något egendomliga,
såsom då kyrkoherde Brelin kommer med »Ett påfund att
storligen öka klavérs och cymbalers godheti, eller adjunkten
vid Uppsala universitet Nils Wallerius skriver vom rep och
trossars styrka eller sammanhängande kraft, som på all-
mänt sätt ihopvridas», eller livmedikus Ribe omtalar, »huru-
ledes en mansperson blivit botad från svarta starren igenom
upphostningsmedeb, eller ingenjörkaptenen Nordensköld ger
en utredning »om kakelugnar och deras omlagnings, eller
då Olof Dalin avger en »Berättelse om en dumbe, som kan
sjunga».

Även en kvinna har lämnat bidrag till Vetenskapsakade-
miens handlingar. Hennes namn var Eva de la Gardie,
och hon var gift med riksrådet Klas Ekeblad, den berömde
Hattchefen. Hennes uppsatser behandla »Försök att till-
verka bröd, brännvin, stärkelse och puder av potatis» och
»Beskrivning på tvål, tjänlig till bomullsgarns blekning?.

I huru hög grad Linn&e&us” fördomsfria vetenskapliga om-
döme bidrog till att höja nivån inom akademien förstår man,
när man läser diskussionen angående den frågan, »varifrån
de stenar måtte vara komna, som dels ligga lösa på marken,
dels ock på höga berg, dit de varken av Skaparen synas från
början vara lagda, ej heller sedermera med några krafter
kunnat upphävas. En ledamot såg däri en odisputabel
följd av »den allmänna rubbning, som genom syndafloden
skedde över hela jordkulam. En annan framlade den me-
ningen, »att en slik söndring hade skett, under det Frälsaren
led på korsets. Linn&eus åter fann däri ett bevis bland många
andra på en fortgående sänkning av havets yta men kunde
ej finna, att »därav skulle följa, att en allmän vattenflod
en gång varit över hela jordenm». — Om istiden, den verk-
liga orsaken till dessa lösa stenars förekomst, visste man
på den tiden ju ingenting.

Den enda ståndpunkt, som var vetenskapsmannen värdig,
intog också Linn2eus, så ofta fråga uppkom, huruvida man
ej borde avstå från att offentliggöra sådana upptäckter,
som voro till gagn för Sverige, ifall andra länder kunde draga
för stor nytta av dem. Så t. ex. i fråga om en av amiralitets-
