JORDBRUKET OCH BRÄNNVINSFRÅGAN. 17

kan beskriva eländet hos oss», heter det. Men ett förbud mot
att förvandla säden till rusdryck, det kunde inte genomföras,
förrän en statsvälvning gjort slut på det ändlösa politiserandet
om alla slags frågor. Genom påtryckning från en fullmyndig
konung tvangs nu t. o. m. bondeståndet att uppge sitt
sega motstånd; och tre veckor efter statsvälvningen kunde
Gustav III utfärda förbud mot all tillverkning och försäljning
av brännvin både i stad och på landsbygd. Nu blevo tid-
ningarna i en hastig vändning språkrör för fosterlandsvänner,
som uppmanade sina landsmän att av kärlek till den uppburne
och milde kung Gustav efterkomma, vad han i landsfaderlig
omtanke påbjudit. »Se hur nyttigt det är», skrev en insän-
dare, »att vår vilja tvingas! Det är obegripligt, att det ej förr
skett, utan att en konung måste äga så mycken kärlek för
landet och så mycken makt, att han ville och kunde tvinga
folket att ej brådstörta sig! i elden.»

x

Till sist en liten tidsbild från frihetstidens sista år, som
talar för sig själv. År 1765 gjordes myndigheterna i Stock-
holm uppmärksamma på den stora tillströmningen av obe-
höriga till brandmästarens rum i en av slottsflyglarna. Vid
närmare undersökning befanns orsaken vara den, att brand-
mästaren drev »krögarnäring» i sin bostad, »varigenom lider-
ligt folk indrogs uti flygeln, som ofta gjorde oljud>. Men myn-
digheterna kunde ingenting göra åt saken, eftersom brand-
mästaren kunde förete kunglig resolution på rätten att hålla
krog. I ett annat rum i slottet drev en av kungens lakejer
samma slags näring, och slottsporten stod därför vanligen
öppen hela natten. Resultatet av alla försök att få bort kro-
garna från kungliga slottet blev ett utlåtande av myndig-
heterna, att det hela föreföll dem »rätt sällsamt». Och däri
kan man instämma.

1 Tanklöst kasta sig.
