NORDISKA SJUÅRSKRIGET. 297

Fatter luntan 1 vänster hand!
Höger och vänster svinger eder oml!
Blåser av pannanl!

Fängekrut på deml

Marschera på eder ort igenl!

Står rätt med högra foten tillbaka Igen!
Gevär till axeln!

Höger helt om kontramarscheral
Vänster helt om kontramarscheral
Presenterer edert gevärl!

Lägger eder gevär ned tillikalv

&

Danskar och svenskar tävlade till lands I omänskliga härj-
ningar och blodbad. Det berättas om de tyska legoknektarne
i danska hären, att de kunde för sitt nöjes skull skära av
bröst och tunga på svenska kvinnor, som de fått i sitt våld,
eller skjuta till måls på sina fångar, tills dessa voro späc-
kade med pilar. Erik å sin sida tröttnade ej på att befalla
sina underbefälhavare att härja, bränna och slå ihjäl. Han
sförlustade sig med skinnande och brännande» av Halland
»både tvärt och ändelångs.. Landskapet blev så förött, att
öde skorstensmurar på avbrända tomter var den syn, som
mötte ögat överallt, där fordom människor bott. Blekinge
föröddes på samma sätt, så att Erik i sin förtjusning kunde
skriva: »Och nu är allt avbränt och fördärvat som mellan
gränsen och Sölvitsborg är» När Ronneby stormats, ställde
han till »ett väldigt mord, så att vattnet i älven var rött som
blod» — det är Eriks egna ord i den skrivelse till menige man
vom Kungl. Maj:ts lycka och seger», vari han med skrytsamt
välbehag utbreder sig över sina bedrifter. Fienderna voro,
heter det, så försagda, att man kunde sticka ned dem som
en hop vilda svin; »och skonade man ingen utan slog ihjäl
alla varaktiga,! så att i staden blevo mer än 2,000 man om
halsen utom några kvinnor och barn, dem finnarne slogo ihjäl.»

Det var en av grundsatserna i Eriks krigföring att förvandla
gränstrakterna till ödemarker, ty, sade han, »det är bättre
att hava ett öde land än ett fiendelands. Samma grymhet

! Vapenföra.
