KARL VON LINNÉ. 357

och att de om varma sommardagen så mycket mer må få
nyttja solenes värma, som på alla denna byggnadens sidor
faller såsom på ett drivhus. Hur ser man icke desse slavar
träla med barr, strå, grus, som ofta större äro än de själve,
hela långa vägen ifrån! Hur anlägga icke de sina ordinaire
landsvägar, dem de gjort mer än nog breda emot sin storlek.
Hur måste icke desse ovingade söka sin föda i trän, där de
flitigt all den manna och kåda bortföra, som av träden ut-
svettas, hemkomne om varma sommardagen uppbära sina
ungar strax under taket av myrstacken, att solenes strålar
dem må vederkvicka, men ej att de brännande solstrålar
dem må torka och skada! Hur draga de icke hem sina lik
och dem i sin borg begrava! Hur hjälpas icke flere åt att
draga en börda! Hur gå icke de för varandra utur vägen
och liksom på varandra hälsal Hur gripa icke de med all
häftighet an sin fiende och den söka bortdriva, sig forsvara
och på sin fiende hämnaslh

Såsom Vetenskapsakademiens preses inledde Linngeus
den praxis, att varje avgående preses vid nedläggande av
sitt ämbete skulle hålla ett presidietal över något veten-
skapligt ämne. Ett av de mest berömda presidietalen var
Höpkens »Om yppighetens nytta, där han framhåller,
att även lyxen har sina goda sidor, i det den skapar upp-
sving i handaslöjder och näringar, i vetenskaper och konst.
Augustin Ehrensvärd, Sveaborgs och skärgårdsflottans ska-
pare, höll ett djuptänkt tal om ungdomens uppfostran
till krigsmän i en ordkarg, kärnfull stil, och Jonas Al-
strömer utvecklade i ett tal, hurusom fyra pelare: handa-
slöjd, lantbruk, sjöfart och handel, äro de grundvalar, på
vilka Sverige kan bygga sitt välstånd, om det vill.

Vetenskapsakademiens handlingar omfatta både värde-
fulla avhandlingar i vetenskapliga ämnen och en mängd
srön» av praktisk betydelse. Flere av dem röra sig om po-
tatisodlingen, exempelvis Lantingshausens uppsats om hur
sjordpärom» planteras och nyttjas i Elsass. Linnés lärjunge
Kalm har här framlagt sina och andras rön om växters
nytta. Även medicinska ämnen behandlas, såsom då Lin-
n&us redogör för en sjukdom, som förde med sig, att pati-
enten glömde alla substantiv, eller då Anders Jahan Ret-
