Urban Hijärne.

mot trolldomsraseriet. Vi ha ock sett honom stå makt-
lös med all sin konst vid Karl XI:s dödsläger.

Första gången han låter tala om sig här i världen är han en
liten odygdspåse på sex år, som ingenting roligare vet än
att rita gubbar. Han avbildar med krita på väggen sin fars
vänner och bekanta, får stryk, och man tar ifrån honom
kritan — då ritar han av dem lika bra med pekfingret i sanden.

Detta var i den lilla staden Nyen med det av Gustav Adolf
anlagda fästet Nyenskans strax öster om ryska rikets nuva-
rande huvudstad. Här var hans far kyrkoherde och känd
som en vänsäll och redbar man. Men han dog redan år 1654,
då Urban var 13 år, och någon förmögenhet lämnade han
icke efter sig åt änkan och barnen.

En dag kom ryktet till Nyenskans, att ryssarne voro i
antågande. Förskräckelsen blev allmän i staden, och litet
var sökte rädda sig undan den förfärlige »moskovitem. Den
13-årige Urban gömde sig nere i lastrummet på en skuta,
och först när fartyget var ute på öppna sjön, klev han fram.
Ombord upptäckte han några bekanta, och i sällskap med dem
kom han fram till Narva, där han hade en morbror. Snart
kommo modern och syskonen efter dit.

Men hans håg stod till Sverige, där hans far var född; och
följd av sin moders välsignelse gav han sig över dit på som-
maren 1656, med tre koppardalrar på fickan. Fylld av glada
förhoppningar kom han en dag vandrande till den gamla
biskopsstaden Strängnäs. Här hade hans far studerat i sin
ungdom, och här skulle han ha en farbror bosatt. Men 15-
åringens förhoppningar blevo grymt svikna: ingen av dem,
han träffade, kom ihåg hans far, och ingen hade heller hört
talas om hans farbror, som måtte ha dött eller flyttat bort

VI ha sett Urban Hjärne på ett avgörande sätt ingripa
