570 ARVID HORN LEDER SVERIGES ÖDEN.

noner, sablar, kanonkulor, mastträd m. m. Såsom gengåva
sände han en frigiven slav, två levande lejon, tre hyenor och
en vildkatt.

År 1736 fick vårt land även fredsfördrag till stånd med
republiken Tunis, vars bey begåvades med liknande skän-
ker och besvarade vänligheten med ett lejon, en tiger och
två strutsar. 1741 kom freden med republiken Tripolis, och
liknande fredsgåvor utbyttes med dess pascha. År 1757 blev
Stockholm hedrat med besök av en ambassadör från beyen av
Tripolis. Mannen, vars namn var Mahmud aga, fann sig så
väl i den svenska huvudstaden, att han stannade där åtta
månader. Och man kan knappast undra över hans tillfreds-
ställelse, när man får veta, att han vid sitt officiella mot-
tagande blev eskorterad av ett helt regemente, som med full
musik marscherade före och efter den kungliga galavagn,
man ställt till hans förfogande. Piraten var således i bör-
jan mycket populär, men då han prejade svenska kro-
nan på alltför orimliga belopp, ändrades så småningom
situationen.

Bellman ger ett uttryck för den allmänna stämningen i sin
epistel:

>Siken turk! Se på den,
se, hur turbanen strålar

av pärlor, guld och nålar;
förgyllda vagnen prålar
med sjörövaren.

Han andas tungt och flåsar,
och den djävulen

i sina tiggarpåsar

samlar penningen — —

Sen far han hem igen.>

Vid sin avskedsaudiens fick han en mängd dyrbara pre-
senter, av vilka särskilt en diamantfjäder för beyens tur-
ban är värd att nämnas: den var besatt med icke mindre
än 272 diamanter samt en jätteametist. Själv fick Mah-
mud en stor diamantring och en kostbar samling vapen
med guldinläggning, och hans son blev icke mindre »be-
gåvads.

Piraterna hade ej heller uraktlåtit att lämna minnen
efter sig. I ett par högadliga familjer räddades situationen
