URBAN HJÄRNE. 459

sorgespel är det första svenska drama, som utgör ett verk-
ligt konstverk; det är en svensk tragedi, byggd efter den
antika smakens över hela den bildade världen erkända lagbud.

Hjärne har dock icke slaviskt följt dessa tvångslagar. Ro-
simunda består icke bara av högtragiska scener med våld
och hat och gift: mellan dem uppträda bönder, hovfolk och
en »pickelhäring» och utföra skämtsamma upptåg. Det
stämde bra, detta burleska drag, med svenska folkets smak,
och det stämmer också bra med livet självt, där steget från
det högtragiska till det komiska så ofta är blott ett tuppfjät.
Detta drag av verklighetstrohet och sund realism i Hjärnes
dramatiska författarskap innebar ett löfte om framtida
utvecklingsmöjligheter, som dock aldrig blevo förverkligade,
ty Urban Hjärnes begåvning skulle tagas i anspråk för helt
andra uppgifter, och ingen fanns, som kunde upptaga hans
mantel.

En av hans kamrater inom den lilla studenttruppen på
Uppsala slott gjorde visserligen några år senare ett försök
med en annan tragedi, vilken bar namn efter den kartagiska
drottningen Dido, som i olycklig kärlek till hjälten Eneas
gav sig själv döden. Men när man här hör Dido deklamera
ut sina själskval, tänker man snarast på Holbergs parodi på
tragediens ofta onaturliga, uppstyltade språk i hans komedi
»Ulysses von Ithacia». En smakbit av den kärlekskranka
kvinnans teaterspråk må vara nog. Hon utbrister för sig
själv:

»Ack, du fast olycksamma Dido! Äst tu så hastigt utav
en härskande och mäktig drottning en arm och föraktelig
trälinna vorden? Vad har jag dock, hårda Venus, emot dig
brutit, att du mitt kyska hjärta till frätande kval och plågor
velat underkasta? /Eneae övermåttan anseende, dess täcka
seder och heroiska hjältemod hava en sådan eld uti mitt
hjärta upptänt, att jag hel och hållen brinner, lärer ock snart
nog försmälta, om han mig intet med sin ljuvlighet svalkandes
varder.»

Hjärnes trupp höll emellertid ihop några år framåt, ehuru
den naturligtvis då och då måste rekryteras med nya krafter.
Men i början av 1670-talet befann den sig i upplösningstill-
stånd. Det var på upphällningen med entusiasmen och det
ärliga arbetet i Thalias tjänst. Universitetets myndigheter
