KARL VON LINNÉ. 373

samt vistas bland dysenterier, maligna febrar, som härja
sjöfolket, själv dageligen i fara att bliva angripen, och torde
därigenom tillsätta sitt liv; lät fakulteten honom få graden,
dock att ej vara tillstädes bland promovendis att ej göra
förargelse».

»Linne&el apostlar.»

Bland Linn&eus” lärjungar fanns det flere, som blevo be-
römda vetenskapsmän. Av hans unga svenska vänner gingo
många ut som forskare i främmande länder, med klen ut-
rustning, faror och lidanden till mötes. Mer än en av dessa
hans »apostlars, såsom Linn&eus älskade kalla dem, ledo
martyrdöden för sin vetenskapliga tro. Men ständigt er-
bjödo sig nya lärjungar »till samma svält, till samma kamp,
till samma död att gås. Linneus var för dem ej blott läraren
utan även den faderlige vännen, som ofta hjälpte dem med
sina egna små tillgångar. Otålig som ett barn väntade han
på budskap från dem, och som ett barn fägnade han sig åt
de fynd och reseanteckningar, vilka hans lärjungar förde
hem. »Jag hade så när mistat synen, då jag begynte läsa,
och kunde intet upphöra, förrän jag läst alltsammans»,
skriver han om en av sina »apostlars» reseanteckningar.

Men så var han inte heller nådig, om hans lärjungar inte
tänkte på sin gamle lärare i första rummet. Härom kunde
den förut omtalade skeppsläkaren Wänman berätta en be-
tecknande episod. Han kom år 1768 hem från Ostindien
och mottogs med förtjusning av Linn&us. Men då ett rykte
kom till Uppsala, att Wänman till professor Bergius i Stock-
holm överlämnat så värdefulla naturaliesamlingar som
stvenne tunnor med örter, inpackade uti sand, till ett antal
av mer än 600:de», blev gamle Linneus så förbittrad, att
han kallade Wänman för en skälm och »ville», säger denne,
såtersända te och porcelainet, som jag tvenne dagar förut
presenterade honom». Och ej nog med detta: Wänman
tillägger, att »alla medici, som äro goda Linneianer, äro
nog grove emot mig, för det jag icke haft örter eller det
minsta av naturalier hit med mig». Men två år därefter kom
Wänman tillbaka från en ny resa med så rikt byte till Lin-
neus, att gubben blev god igen.
