202 ENVÅLDSKONUNGEN I ARBETE.

het>. Till förhindrande därav för framtiden blevo nu samt-
liga pärlfiskerier underlagda Kungl. Maj:t och kronan såsom
ett regale.

I kraft därav skulle pärlfiske tillåtas blott under en viss tid
av året, så beräknad, att musselbeståndens tillväxt därigenom
icke äventyrades. Jordägaren var hädanefter skyldig hem-
bjuda pärlor, som han funnit, åt särskilda, av kammar- och
kommerskollegium förordnade befallningshavande, som ägde
förköpsrätt efter en av Kungl. Maj:t stadfäst taxa.

»Ingen», hette det vidare, »må olovandes och mot ägandens
vilja löpa uti annors ägor eller strömmar och där glöta efter
musslor, hindrandes därmed rätta äganden att till sin fördel
bruka de honom anviste vägar till sin hantering, Vvaröver
landshövdingarne skola hålla sträng och allvarlig hand. Dock
eximeras och undandragas härifrån de personer, som av Oss
eller å Våre vägnar och ordres kunna av landshövdingarne
till sådant fiskande förordnas.»

Främmande personer, som ströko genom landet och »slogo
sig i handel med lantmännen om pärlor», skulle av lands-
hövdingen »tagas strax i häkte och förvar», till dess de ådömts
laga straff.

Handeln.

Handelsfartygen tillväxte på denna tid i antal hastigare
än någonsin förr. Sverige fick slutligen en handelsflotta på
bortåt 1,000 fartyg, och icke så sällan vågade de sig ända
till Frankrike och Spanien. Vårt folk började rätt framgångs-
rikt konkurrera med holländarne, som förut haft varubytet
mellan Frankrike och Östersjöländerna om hand. Men
skepparne och styrmännen på de svenska fartygen voro till
stor del av holländsk nationalitet.

Enligt grundsatsen »Sverige åt svenskarne» drev Karl XI en
hel del utländska affärsmän ur riket, först och främst judarne,
som nu behandlades föga gästvänligare än zigenare och
tattare.! Den 3 december 1685 erhöll Stockkolms överståt-

! Se sid 55.
