SAMFÄRDSELN. 285

Danskarnes gruvliga framfart utmålas i ett brev från Halm-
stad på följande sätt: »Vem som är förekommen, är hårde-
ligen pinter och nästan till döds plågader, tre utlevade gamle
käringar, en blinder tiggare och en bonde nederskjuten, våld-
tagit kvinnfolken, sönderslagit fönstren i kyrkan och värre
än turken framfarit.»

Apropå turken, så hade »den svenska tidningspresseno
under stormaktstiden hårresande saker att berätta om ho-
nom — så länge man i honom såg blott kristenhetens arv-
fiende. Då skrevs det om honom, att han födde sina fångar
uteslutande med »dött människokötts. Men när turkarne
kommo att stå på samma sida som vårt folk i kampen mot
Ryssland, ändrade sig genast tonen, och Posttidningen skild-
rar dem som ovanligt hyggligt folk.

Även några annonser från 1600-talet kunna vara värda
att omnämnas som prov på hur våra förfäder i den vägen ut-
tryckte sig. I ett nummer för den 14 juli 1675 står att läsa
följande lockande tillkännagivande: »De som åstunda att
hava förvirrade böcker och räkningar riktige och själv bliva
gode bokhållare efter det kortaste manér, som i de beröm-
daste kontor brukas, de finna efterrättelse om den, som på
denne ort däruti betjäna kan, hos Olof Andersson Gorkock,
boendes på Baggens gata i Revalske vapnet.»

En annan gång tillkännagives, »att såsom fältmedicus dok-
tor Johan Fredrik Gruwius är genom döden avgången och
efter honom finnes en stor kvantitet av hans stålpulver,
feber- och tandpulver samt åtskillige andre medicamenter»,
kunde en lidande mänsklighet få köpa av restlagret hos hans
änka, »som bor i framlidne rådman Carlings hus straxt vid
Norremalms torg».

En särdeles trevlig auktion på ett parti vin och ättika ut-
lovades till den 18 november 1718 av en viss herr Schaun-
burg. Kunderna skulle därvid »med goda traktamenter, ett
delikat glas vin och en italiensk musik väl bliva fägnades.
Tyvärr blev föreställningen dock uppskjuten på grund av
pblöte vägar» och »andra laga förfalls och hördes sedermera
icke av.

En av våra första lotteriannonser — den härrör från år
1693 — lyder sålunda: »Gives ock tillkänna, att en liten
