178 HATTARNES ARBETE FÖR SVERIGES VÄLSTÅND.

gärna på denna omöjeligheten. Salig landshövdingen Gyl-
lenborg förelyste lantmannen här på orten med egne an-
läggningar, att en eller annor bonde blev lyckeligen smittad.

Nu funno vi tillståndet efter önskan förändrat; ty allt-
ifrån Trollhättan till Tunhem och den trakten, som ligger
väster om Hunneberg såväl som runt omkring Hunneberg
hade så lyckelige tobaksplanterare, att ofta en bonde av
1/8 hemman kunde sälja tobaksblader årligen för 100, 200,
ja 300 daler s. m. De voro lyckelige, som inkommit med
denna nyttiga konsten, ty här kunde de använda all sin
gödsel på en liten åker utan att föra den på avlägse åkrar.
När de en gång sått och utsatt tobaksplantorna, kunde barn
från 6 till 10 år sedermera sköta allt det andra med vattning,
rensning, kupande. Imedlertid fick bonden mera vinst av
ett litet tobaksland än tillförene av all sin åker, och därtill
fick han penningarne på ett bräde, emedan åtskillige to-
baksspinnerier här voro inrättade, så att 5 tobaksspinnerier
här fourneras av förenämnde trakt. Det berättades ock
förvisso, att bönderne här förlidet år sålt tobaksblader för
24,000 daler k. m., det de aldrig på säd kunnat förtjäna.
Således tvingades de mindre av nöden att på torgen utbjuda
sina små kycklingar och unga lamb. På detta sätt kunna
vi med tiden undgå att hämta tobaksblader från Holland,
Engeland och själva Virginien, när bonden överallt får se
denna båtnad och antagna modet uti de bäste länder i riket.»

Odling av mullbärsträd och uppfödning av silkesmaskar
bedrevs mest i Skåne. Men även till Värmland, Väster-
götland och Uppland, ja ända upp i Lappmarken spred
sig denna näring, och odlarne hoppades att genom sådant
patriotiskt nit göra sig väl förtjänta av fäderneslandet.
Allt såg också lovande ut. Men så kommo ett par svåra år
med kalla och våta vårar, som mullbärsträden ej tålde vid,
och hela företaget fick en knäck, från vilken det aldrig re-
pade sig. På 1800-talet gjorde »Sällskapet för inhemsk silkes-
odling» försök med mindre ömtåliga arter av silkesmasken och
med mera härdiga växter att uppföda den med än mullbärs-
trädet. Men dessa experiment slogo också fel.

Under frihetstiden nöjde man sig emellertid icke med att
pröva på blott denna sydländska näringsgren. T. o. m.
kaffe- och tebusken trodde man sig kunna inplantera i
