KRIGET I POLEN. 577

Den trogne Pompes minne har bevarats i följande epigram:

>Pompe, kungens trogne dräng,
sov var natt i kungens säng.
Sist av år och resor trötter,
led han av vid kungens fötter.
Mången ung och fager mö
önskade som Pompe leva.
Många hjältar eftersträva

att få såsom Pompe dö.>

Versernas författare var en av den karolinska tidens mest
populära skalder, den levnadsglade Israel Holmström, som
i egenskap av generalauditör följde armén i fält, en äkta typ
för den bullrande karolinska livsglädjen och det svenska lätt-
sinnet: »alltid glad, alltid fattig, alltid ovåligs.! Genom sitt
muntra skämt gjorde han sig mycket omtyckt av Karl XIL
Fast inte följde han Karl XII:s föredöme i förhållande till
»starkvarors. Hans burleska visa »En suputs försvars säger
tillräckligt om den saken, även om man inte precis får anse
den sjungande för FHolmström själv. Här tecknas det svenska
genomsnittslynnet med dess sprithaltiga lättsinne och dess
nyktra tungsinne på följande i sina överdrifter dock, Gudi
klagat, så träffande sätt:

>Nykter, är jag illa vulen,
nykter, är jag rätt modstulen,
nykter, är jag full med pust,
nykter, är jag utan lust.
Fuller, är jag full med nöje,
fuller, är jag full med löje,
fuller, är jag väl förnöjd,
fuller, är jag full med fröjd.
Annan glädje må väl fara:
dricka skall min glädje vara.
Dricka är min enda ro;
näst vid tunnan vill jag bo.
Vad jag äger, skall jag sälja,
köpa vin och det uppsvälja.
Uti heta strupen min,
där skall öl och vinet in.
Vad jag nå'nsin har fått ärva,
det jag fått ell” får förvärva,
allt skall ösas i min kropp,
alltihop skall drickas oppl>

! Som inte vårdar sig om sig själv.
