Livet i Sverige på 1000-talet.

Bremens historia, Mäster Adam, har bl. a. följande att
berätta om vårt folk vid 1000-talets mitt:

»Sverige är ett mycket fruktbart land, rikt på åkerns gröda
och honung. Boskapsskötseln står dock framför allt annat.
Av främmande köpmansvaror är hela landet uppfyllt. Men
svenskarne akta för intet föremålen för tom ärelystnad, såsom
guld, silver, ädla hästar, skinn av bäver och mård, vilka göra
oss tokiga av beundran. Endast i fråga om kvinnor känna de
ingen måtta. Men dödsstraff drabbar den som förför en an-
nans hustru eller våldtager en jungfru, liksom den som plund-
rar någon på hans ägodelar eller gör övervåld mot honom.

Alla nordbor utmärka sig genom sin gästfrihet. Men sven-
skarne äro dock särskilt framstående häri. För dem finnes
icke någon större skam än den att neka vägfarande gästfri-
het, så att de tävla, ja tvista om, vem som skall vara värdig att
mottaga gästen. Mot denne visas all vänlighet så många da-
gar han vill stanna, och värden för honom omväxlande om-
kring i de olika husen till sina vänner. Detta är det goda, som
dessa hava i sina seder. Predikarne av den sanna läran åt-
njuta, om de äro kyska, kloka och lämpliga för sitt kall, så
stor aktning, att biskoparne tillåtas vara närvarande vid deras
folktling. Då höra de ofta icke ogärna talas om Kristus och
den kristna religionen. Och kanhända skulle de genom en
lätlfaltlig framställning kunna övertalas att antaga vår
tro, om icke dåliga lärare, som söka sin egen fördel och icke
det som hör Jesus Kristus till, väckte förargelse hos dem
som skulle kunna frälsas.

Svenskarne bestå av många folk, framstående genom män
och vapen och ypperliga krigare så väl till häst som ombord

DEN förut cilerade författaren av ärkestiftet Hamburg-
