Margareta och Erik av Pommern.

riken, denna gång mellan alla tre. Först hade bygderna

växt ihop till landskap, därefter hade landskapen
förenats till tre nordiska riken (se s. 93 f.). Nu hade
föreningstanken kommit ett steg längre: till att bilda ett
enda skandinaviskt rike.

O
3 TER hade en union uppstått mellan skandinaviska

Det blev andra tider för de svenska stormännen, när Mar-
gareta tog tyglarna. Det märktes nog, att hon var den kloke
och kraftige Valdemar Atterdags dotter. Han skall för öv-
rigt ha yttrat om henne, att naturen tagit miste, då den
gjort henne till kvinna; hon borde ha blivit karl i stället.
De maktlystna herrarne kväste hon genom att på en riksdag
I Nyköping 1396 tvinga dem till att gå in på att åter-
lämna alla kronogods, som de under Albrekts regering slagit
under sig, och nedriva de fästen, vilka de uppfört under denna
ofredens tid. Kronans vinst av denna reduktion, d. v. s.
indragning av kronogods, gick inom Uppland ensamt till
1,200 gårdar. Med tungt hjärta hade de svenska stormän-
nen sökt hjälp mot Albrekt hos Margareta, ty av hennes
uppträdande i Danmark hade man sett tillräckligt för att
inse, att hon aldrig skulle nöja sig med den skugga av kunga-
makt, som man avspisat Albrekt med. Men de hade nog
aldrig anat, dessa herrar, att de skulle bli tvungna att gå
in på så hårda villkor.

Genom Margaretas reduktion stärktes emellertid kunga-
makten, och det blev slut på den förfärliga laglösheten i
Sveriges land. Men så fanns där också numera ingen Bo
Jonsson. Mången bonde, som av honom eller en annan rov-
lysten storman tvingats att överge gård och grund, fick nu
återvända till sitt hemman.

Det var ett ståtligt välde Margareta sammanfogat. Tre
länder, som vart för sig voro svaga, skulle med förenade
