400 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

gående den akademiska stallgödseln skulle förbliva vid vad
som förut bestämts. Mycket papper och mycket bläck hade
denna struntfråga emellertid kostat, och ej minst förbittrad
på Burman — det var trädgårdsmästarens namn — var
akademisekreteraren. Det är därför en händelse, som ser
ut som en tanke, att i registret till akademiska konsistoriets
protokoll läses: »Burman, Arvid, trädgårdsmästare: se
Gödsel.»

Fem år därefter — anno 1768 — blossade gödselstriden
upp igen. Men då kom den tändande gnistan från akademi-
stallmästaren, som påyrkade, att den begärliga varan skulle
lämnas till hans fria disposition eller ock betalas med för-
höjt pris »till stalldrängarnes uppmuntram, och innan han
fått svar på sin anhållan, vägrade han lämna ut något till
Botaniska trädgården. Återigen måste Linn&us sätta sig
till att skriva ett Jlångt memorial rörande »denna så simpla
sakem», men fred slöts snart mot att i ett för allt 100 da-
ler k. m. lämnades såsom betalning för de behövliga 100
lassen. Och så slapp Linn&eus att skriva fler memorial

om den saken.
L

I Botaniska trädgården hade Linn&eus också »de raraste
djur» från främmande länder, till största fägnad för både
honom och studenterna. Där fanns en papegoja, som han
kallar »den makalösa kakadora, som givit mig så mången
rolig stund och även så ofta påminner mig den tacksamhet,
jag är skyldig en så behagelig frwn. Då middagen var ser-
verad, var det papegojan, som brukade skrika: »Herr Karl,
klockan är tolvb» Hon hade också lärt sig att med en röst,
som var förvånande lik husbondens, ropa: »Sti inb, då
någon besökande knackade på dörren — naturligtvis till
stor förvåning för den inträdande, då denne inte fann nå-
gon människa i rummet. En av trädgårdspersonalen, »>gamle
gubben Lövgren», såsom Linné kallar honom i flere inlagor
till konsistorium, hade för vana att ljudeligt putsa sin näsa,
då han skulle gå in till sin förman. En dag överraskades
han vid sitt inträde av tillropet: »Snyt dej, Lövgrenl» från
papegojan, som därigenom visade sin mottaglighet för Lin-
nés barns språkundervisning.
