590 — SVENSKT ALLMOGELIV MOT MEDELTIDENS SLUT.

Innan solen månd” uppgå —
vi tackom nu så gärna —
betsel och gullsadel på,
allt för den ljusa stjärna.
Ingen dager synes än,
stjärnorna på himmelen, de blänka.

Staffan rider till källan —
vi tackom nu så gärna —
han öser upp vatten med skällan
allt för den ljusa stjärna.
Ingen dager synes än,
stjärnorna på himmelen, de blänka.

Hästarna spelade även en annan viktig roll. Olavus
Magni berättar därom:

»Fordom var det sed hos de gamla göterna, att under vin-
tersolståndet, då sjöar och träsk överdragits med ett tjockt
ishölje, sammanföra alla de bästa och vackraste hästarna
inom de särskilda landskapen för att med dem anställa of-
fentliga tävlingar.

Ännu i dag är det brukligt inom de olika landskapen,
att stora människomassor samla sig den 26 december på
frusna träsk och älvar, där isen ligger spegelblank, för att

