392 EN VITTER STORHETSTID.

hjärtal Du har vunnit den största av alla segrar — segern
över dig själv.»

»Vinn på dig självb var en levnadsregel, som han gav sonen
med sig ut i livet.

Sin undervisning till studentexamen fick Zacharias Topelius
i Hälsingfors hos ingen mindre än Johan Ludvig Runeberg,
som då var nygift och behövde hjälpa upp sina inkomster
genom att ta emot inackorderingar. Här kom Topelius i
beröring med en stor man och en god man, som han kunde se
upp till och älska, och av honom mottog han oförgätliga
intryck för livet.

Hans studier gingo raskt undan, och redan vid 15 års ålder
var han student. Livet log emot den glade ynglingen, som
gick där med huvudet fullt av romantik. Ty han var kär,
kär sedan flere år tillbaka, i sin vackra lekkamrat och kusin
Mathilda Lithén. Redan vid elva, tolv års ålder började
han att i sin dagbok skriva med chiffer sådant som inte var
för obehöriga blickar. Och en av dessa chifferuppteckningar
betydde

TR O
GEN
M C L,

d. v. s.: »Trogen Mathilda Christina Lithén».

En anteckning från januari 1832 ger oss en djupare inblick
i fjortonåringens känslovärld. Så här skriver han: »Min fö-
delsedag. Om aftonen kom M. C. L. hit. Vi bjödo till att roa
henne, och hon, den beskedliga, hon lät övertala sig att ligga
här. Vilken afton! Vilken natt! Att veta sig vila på få alnars
avstånd från det ställe, där den älskade vilar!!!

Vilken morgon, o! jag såg henne, jag såg det ställe, där
oskulden vilade. Vi voro som bror och syster. Mathilda! må
hav och land ligga emellan oss och min kärlek — jag älskar
dig ändock, Mathildal»

Så skriver ingen fjortonåring, med mindre han läst romaner.
Zache hade också de senaste åren med liv och lust tjuvnjutit
den förbjudna frukten.

Säkert var det emellertid för en så varmblodig natur som
Zacharias Topelius en välsignelse, att hans känslo- och fanta-
siliv fick ett »föremåb, som för honom framstod som
