604 KARL X GUSTAV.

ännu ej påbörjats, när kriget kom med sina dryga krav på
nationens offervillighet. När Sveriges stridskrafter väl voro
utrustade för polska kriget, var dess ekonomi nära stats-
bankruttens gräns. Då man på sommaren 1655 skulle för-
söka återställa Falu gruva efter ett stort ras, måste regeringen
anlita enskilda personer för att få ihop behövliga medel, ja
man måste tillgripa så betänkliga utvägar som att frigiva
brottslingar mot löfte, att de skulle hjälpa kronan med lån.
Men snart stod det icke till att få låna pengar på några som
helst villkor, icke ens mot kronogods som säkerhet. Till den
grad var statens kredit förstörd. När presidenten i kammar-
kollegium, Herman Fleming, som också var den, som
hade att utföra reduktionen, på hösten 1657 fick befallning
att upplåna omkring 120,000 daler silvermynt, kunde han
icke efterkomma befallningen på annat sätt än genom att
pantsätta sina egna gods. Statens ämbetsmän fingo alltjämt,
såsom under Kristinas senare regeringsår, gå och vänta på
sina löner, och många av landets försvarare måste svälta
och gå klädda i trasor.

Trots det folkets krafter ansträngdes till det yttersta med
bevillningar och utskrivningar, fick kronan ej på långt när
behovet fyllt varken av pengar eller av soldater. Den ena
gången efter den andra måste ständerna medgiva, att den
utskrivning, som var avsedd för följande året, skulle ome-
delbart uttagas, ja under loppet av ett år ägde en gång
trenne utskrivningar av manskap rum.

De många ödeshemmanen talade sitt tysta språk om en
jord, vars bästa brukare måste lämna plogen och gripa till
svärdet för att kanske aldrig vända åter. Lika sorglig är
bilden av borgerskapets tillstånd. Genom kriget spärrades
de handelsvägar, som föregående regeringar öppnat. I syn-
nerhet vållade holländska flottans kryssningar i de nordiska
farvattnen svårt avbräck för den svenska sjöfarten. De
spirande försöken att höja Sverige till en kolonialmakt för-
kvävdes genom holländarnes erövring av Nya Sverige år
1655. Karl Gustav föresatte sig väl att återtaga kolonien,
vars betydelse han skattade högt, men han fick aldrig till-
fälle att ägna sig åt detta företag.

Så länge blott segerbud hördes från Polen, bar Sveriges
folk villigt sina bördor, men när nedslående tidender lupo in,
