ESAIAS TEGNÉR. 337

>Ren är din stämma och skarp som rasslet av härdade klingor;
hårt, som erövraren hövs, ljuder ditt härskareord.

Stolt, oböjlig och arm; men ur graven behärskar du ännu
halva Europa. Därpå känner man romarn igen.>

Träffande är ock vad skalden säger om italienskan:

>Nöjets och trånadens språk, du är blott en stämma ur flöjten,
hela ditt väsen är sång, varje ditt ord en sonett.

Älskade duva, bliv kvar och kuttra om längtan och njutning:
skada ändå, i ditt land sjunga kastraterna bäst.

Sedan kommer

Franskan.
Jollrande hoppar du fram och ljuger och komplimenterar;
dock är din artighet täck, dock är ditt läspande sött.
Hylla vi längre dig ej som drottning för systarna alla,
ännu som sällskapsdam lyssna vi gärna till dig.

Engelskan.
Språk för de stammande gjort — vart ord är ett embryon hos dig;
en hälft stöter du fram, en hälft sväljer du ner.
Allt i ditt fädernesland med ångmaskiner bedrives;
käraste, skaffa dig snart en för din tunga ocksål!

Tyskan.
Frisk, starklemmad och grov, en jungfru fostrad i skogen,
smidig därjämte och skön; endast är munnen för bred.
Litet raskare ock! Lägg av ditt flegma, att icke
meningens början är glömd, innan man hinner dess slut.

Danskan.
Mig behagar du ej. För veklig för nordiska styrkan,
även för Söderns behag mycket för nordisk ännu.

Svenskan.
Ärans och hjältarnas språk! Hur ädelt och manligt du rör dig!
Ren är som malmens din klang, säker som solens din gång.
Vistas på höjderna du, där åskan och stormarna tala;
dalarnas lägre behag äro ej gjorda för dig.
Spegla ditt anlet i sjön, och friskt från de manliga dragen
tvätta det främmande smink — kanske det snart är för sent.»

&

1 På äldre dagar fick Tegnér dock ögonen öppnade även för engelska
språkets förtjänsler. Av hans Fritjofs saga hade år 1838 utkommit
åtminstone tre engelska översättningar, som han kände till. »Det är»,
skriver han i ett brev, »min tanke, att intet språk lämpar sig så väl
till översättning från svenskan som just engelskan. Det har samma
korthet och koncision i uttrycken som svenskan, och som i tyskan är
så svår att återgiva.»
