SSVENSKER MAN I SVENSK DRÄKTI 169

Det hände också, att tidningarna måste bedja sina läsare
om ursäkt för sitt usla gråa papper, som till på köpet var
oskäligt dyrt, därför att de inhemska pappersbruken skulle
skyddas mot utländska medtävlare.

Men industriidkarne bara lamenterade över »fula och van-
artiga människors» förtal: dessa belackare och »vederstyggelige
försmädare» vore uppenbarligen köpta av Sveriges avund-
sjuka grannar. De svenska fabrikernas varor voro, bedyrade
tillverkarne, alldeles tillräckligt goda, om bara den gamla
regeln att svensk man bör bära svenskt hjärta och svenska
kläder fick vara något annat än ett tomt ordstäv. Och
ständerna kallade alla klagomål över alstren av »våra späda
handaslöjder» för opatriotisk »illvilja», vavund» och »vidrighet».
De, som klagade, vore icke bättre än förrädare, ty de »ar-
betade på att blotta riket på mynt och medel och strävade
att tillskynda det åt utlänningar, som utgjorde det förnämsta
till landets välstånd och försvar».

Detta var dock blott en svag återklang av Andreas
Bachmansson Nordencrantz” ord i hans stora skrift »Handelns
och Hushåldnings-Wärkets Hemligheters, vari han gav an-
visningar om sättet att göra samhället rikt och mäktigt.
Där heter det, »att var och en, som talar mot manufakturerna,
utan fara kan stämplas såsom okunnig eller fäderneslandets
förrädare och därför bör förbjudas att yttra sig. Detta är
viktigare till och med än att förfölja och straffa en mördare,
ty genom vrånghet i detta förra avseende kunde många tu-
senden berövas sitt uppehälle och dödas.»

Ve dem alltså, som vågade ifrågasätta riktigheten av Hattar-
nes ekonomiska politik! Beskyllningen för förräderi, som
gjort partiet så stor nytta i dess krigspolitik, nedslog även
motståndet på näringslagstiftningens område.

Det kunde dock ej bortresoneras, att en mängd av de varor,
fabrikerna belånat med allmänna medel, voro så usla, att
de icke på långt när täckte gälden. Staten måste sälja dem
till vrakpris.

De svenska fabrikatens underhaltighet sammanhängde
i många fall med svårigheten att skaffa skickliga arbetare.
Därför voro vederbörande angelägna om att få in kunniga
utlänningar i riket. När österrikiska tronföljdskriget ut-
