GENOM POLEN OCH LITHAUEN TILL RYSKA GRÄNSEN. 651

och skyndade på vägar, som blott den invigde kunde hitta,
ut i kärren.

Nattetid, då soldaterna lägrade sig på snön kring stora
stockeldar, spelade regementsmusiken upp och lät pukor
och trumpeter ljuda i ödemarken för att låta de kringströ-
vande krypskyttarne veta, att man vakade och höll sig be-
redd.

L

Efter det ansträngande tåget genom Masurens skogar kom-
mo svenskarne i mitten av januari 1709 ut på Lithauens slätter.
Vid Grodno mötte Karl det första mera allvarliga mot-
ståndet. Här hade tsaren själv inneslutit sig med föresats
att hindra svenskarne från att övergå Njemen.

Då ilade Karl med en liten trupp på 600 man före den öv-
riga armén fram mot staden. I skymningen överraskade
han den flere gånger talrikare ryska postering, som stod på
västra flodstranden för att försvara bron över floden. Den
flydde hals över huvud in i staden och utspridde det ryktet,
ail hela svenska armén var i anryckande. Karl var, sin
vana trogen, själv med i handgemänget och sträckte till
marken två ryska officerare, den ene med ett pistolskott,
den andre med värjan. Till följd av det inbrytande mörkret
måste han dock uppskjuta anfallet mot staden till nästa dag.
Men då han i morgongryningen trängde in genom stadspor-
ten med sin lilla skara, funnos inga ryssar där. De hade följt
sin herre och tsar.

Men när Peter fick reda på hur få de svenskar voro, som
hans trogna sprungit för, svor han en dyr hämnd och skic-
kade genast i väg en kavalleriavdelning på 3,000 man för att
avtvå flyktens nesa och taga kung Karl till fånga.

Påföljande natt trängde ryssarne plötsligt in i Grodno och
överraskade svenskarne, som redan gått till vila. Men många
minuter dröjde det icke, förrän de överraskade voro klara
att ge sina gäster ett varmt mottagande; och vid larmtrum-
mans ljud utkämpades i januarinattens mörker en gatu-
strid, som slutade med att ryssarne lämnade Grodno i samma
hurtiga takt som på morgonen.

Tack vare Karls raska besittningstagande av Grodno,
kunde armén ostörd övergå Njemen. När man hunnit över
