116 SVERIGE BLIR ANFALLET, MEDAN KONUNGEN ÄR BORTA.

skärv. Och mer än en var det, som i brist på reda pengar
pantsatte sin egendom för att få vara med. Ja t. o. m. de
mest vinningslystna skeppsredare förmådde den mannen
rycka med sig, så att ej mindre än nio stora spaniefarare av
dem blevo ställda till statens förfogande.

Denna det svenska folkets trohet och hänförelse blev ett
av Stenbocks varmaste minnen, och fyra år senare, då han
försmäktade i fängelsets djup, skrev han med innerlig rö-
relse, att han »ville inför Gud och sin konung bekänna, att
sådana undersåtar som de svenske icke funnos i hela världens.

Tack vare de nya bevisen på svenska folkets offervilja
kunde armén provianteras och flottan utrustas. Regemen-
tena fingo marschorder, och överallt blev det liv och rörelse.
Alla ville vara med, alla arbetade, var och en på sitt område,
för den stora gemensamma saken.

Men tid tog det, och tiden var dyrbar. Först den 4 augusti
kunde Stenbock lämna Stockholm. Dagen förut hade han
i ett gripande avskedstal bringat Stockholms borgerskap sitt
tack för allt vad man givit. »Jag går dit Gud har sänt mig»
— det blev hans avskedsord. Vid samma tid skrev han till
rikets biskopar och bad var och en att »utan återvändo med
Mose uppräcka sina händer till himmelen, medan Israel mot
sina fiender strider», och jämväl med sig förena sina försam-
lingar i en trogen förbön för fosterlandets välgång. Sten-
bock gjorde det, skriver han, »alldenstund mig ej okunnigt
är, huru mycket en sammanfogad och av meniga den kristna
kyrkones ledamöter utgjuten bön förmår till att blidka och
till hjälp och bistånd den nådigst bönhörande Guden beveka».

En vecka senare var han i Karlskrona efter att ha på vägen
ägnat några korta stunder åt sin familj, som han nu såg för
sista gången.

En olycklig transport.

Den 31 augusti kunde svenska flottan äntligen löpa ut.
Trots den betänkliga förseningen och den i många avseenden
bristfälliga utrustningen artade det sig i början bra. Röägen
var utsett till landsättningsplats för de svenska trupperna.
Den danska eskader, som låg på lur där, var underlägsen och
drog sig in i Öresund, följd av Wachtmeister med svenska
