596 ARVID HORN LEDER SVERIGES ÖDEN.

stigt och lätt manér». Början gjordes med diverse husgeråd,
såsom tallrikar och skålar av förtent järnplåt. Även takplåt
av järnbleck framställdes. Den maskin, som förfärdigade
tallrikar, beskrives sålunda av en samtida: »Bleckstyckena
sättas in i små hammarmaskiner, som drivas av vatten. Kärilet
går omkring under hamringen, icke i cirklar utan i spirallinjer,
i förstone långsamt, då hamringen sker omkring bräddarna,
och sedan fortare, allt som det hinner närmare till medel-
punkten. Under detta arbetet bliver hammaren emellan vart
slag renpolerad, att han ej må lämna fläckar efter sig i för-
tenningen, änskönt han slår så fort som en ljungeld. Så snart
kärilet är färdighamrat, stannar hammaren av sig själv, till
dess ett nytt ämne i maskinen insättes. Allt detta sker ige-
nom maskinens inrättning allena, utan att någon människa
därvid behöver lägga handen. Aderton sådana hammar-
maskiner blevo drivna av ett vattenhjul.s

Även en så bortskämd och kritisk resenär som frans-
mannen de la Motraye uttrycker sin stora beundran för vad
han såg på Stjärnsund, där han besökte Polhem i februari
1718. Han yttrar sig sålunda: »Blott fyra personer be-
hövdes för att sätta i gång hans maskiner, vilka sedan
smidde, formade och polerade olika slags bleckkärl. Fabrika-
tionen försiggick lika snabbt och bra, som om trettio per-
soner arbetat med sina händer.»

På Stjärnsund tillverkades också de s. k. Stjärnsunds- eller
Polhemsuren med sina manshöga träfodral och fyrkantiga
urtavlor av mässing. Från fabriken spred sig denna tillverk-
ning som hemslöjd till vissa trakter av Dalarne, och de väl-
kända dalaklockorna äro just efterbildningar av Polhemsuren.
Polhems vattenmaskiner för urtillverkningen väckte sam-
tidens beundran. De utförde hela arbetet med hjulens av-
skärning, svarvning, valsning, filning och polering.

Manufakturverket vid Stjärnsund artade sig i början till
en god affär. Tack vare de kraftbesparande maskinerna kunde
nämligen varorna här tillverkas billigare än för hand. Men
snart trädde svårigheter i dagen. Främst bland dem räknade
Polhem själv arbetarförhållandena vid bruket. Upprepade
gånger hör man honom klaga över att arbetarne lämnade
bruket, sedan de väl blivit inlärda att sköta maskinerna, vare
sig det nu berodde på »lust att vara sina egna» eller på »arga
