PER HALLSTRÖM. 591

Här bodde ock ingenjör Tuve Blomdahl, en man som njöt
av bara tanken på storstilade problem som att leda in vatten
i Sahara och liknande. »Redan övergången från dromedar-
till ångbåtsdrift för person- och frakttrafik måste bli re-vo-
lu-tio-ne-rande — han njöt av att rulla ordet i sitt vida svalg
— revolutionerande genom besparad kraft och tid.> Han
hade hjärnan proppfull av uppfinningar — som aldrig kommo
längre.

Hans hustru däremot var ohjälpligt vardaglig och fantasi-
lös. »Hon envisades med att se saker sådana de voro i dag
och icke sådana de skulle bli i morgon.»

Sådan var denna värld, där märkliga scener utspelades med
dödsfall och deltagande, slagsmål och slutlig försoning.

+

Genom diktsamlingen »Skogslandet» har Hallström
även som poet ryckt fram i främsta ledet bland våra för-
fattare. I sällsamt fängslande syner har han där framställt
folkfantasins skapelser: sägner om gengångare och spöken,
om gastar och hamnar, om den anklagande rösten från det
å lön lagda barnet, om trollen och huldran. En ypperlig
kulturbild från den tid, då prästen ännu hade att tas med
helvetets invånare, är dikten om »Herr Nils i Wierstad>, en
prästman från den gamla svenska ortodoxismens tid, en
kraftkarl, som rädes varken fan eller trollen, förthy han vet,
att de alla måste falla till föga för Herrans ord, om det bara
uttalas på rätt sätt.

»Han häxor drev mot brand och bål,
var gast förblev i gravens hål,

och socknens bönder höll han lätt
med fasta tag till skick och rätt
och gifte folk och skifte folk

och höll dem stramt i tuktan

och tyglade och pryglade

i Herrans nåd och fruktan.»>

En natt skulle Herr Nils fara bort att bereda en bonde till
döden. Men djävulen och hans anhang ville ha den fattiga
själen och satte i gång hela sin helvetes musik för att skrämma
prästen.
