NÄR KONUNGEN 0O. RYSSLANDS TSAR VÄXLA !SKÄLLEBREVI. 377

Vid underrättelsen om tronskiftet blev Ivan ängslig för sin
beskicknings öde, och räddhågan gjorde genast tyrannen mör
i munnen. Han skrev nu ett vänskapligt brev till den nye
konungen och ursäktade sina sändebuds uppdrag med några
grova osanningar: han hade fått höra, att Johan var död
och att konungens gemål hölls fången; och följaktligen hade
Ivan bara velat befria henne för att santvarda henne till sin
broder, kungen i Polem. ”Tsaren anhöll nu, att hans sände-
bud måtte återsändas, och förklarade sig villig att mottaga
en svensk beskickning för att I Moskva underhandla om fre-
dens bekräftande.

Johan lät verkligen lura sig av den vänskapliga tonen 1I
Ivans brev och avsände år 1569 en beskickning. Men den
hade ej väl kommit över Rysslands gräns, förrän tsaren visade
sina verkliga avsikter. I Novgorod måste sändebuden först
vänta i nära tre månader, innan de fingo företräde inför ståt-
hållaren. Och när de skulle besöka honom, blevo de utanför
hans slott ryckta ned från vagnen, på vilken de åkte, »slagne,
hårdragne, kläderne av dem rivne och skövlade på allt det
de på sig hade och sedan med tåg jämte vid hästar bundne,
att de nakne till härbärgs löpa måste. Så ofta ryssarne läto
hästarne springa i ring, måste sändebuden dansa jämte. När
de med en sådan ståt kommo till härbärget, ställdes de där
nakne för allt folk att begabbas, medan ifrån dem togs allt
vad de där innehade. Tredje dagen därefter gavs dem deras
kläder igen, och vordo sedan såsom missgärningsmän förde
därifrån till Moskva. Vatten och klibröd var på resan deras
spis, och om nätterna kvalde ryssarne dem med rök till
deras vilas förhindring.» Så berättar den förut anförde histo-
rieskrivaren Girs.

Två år måste de tillbringa 1 ett fängelse, som kostade
flera av dem livet. Sedan de slutligen fått nåden att besöka
tsaren och tvingats att göra upprepade knäfall inför despo-
ten, sändes de hem med absolut oantagliga fredsvillkor. Man
förvånar sig blott över att ett enda av sändebuden återkom
med livet, ty det var under denna tid, som de vildaste ut-
brotten av tsarens raseri och blodtörst inträffade. Så lät han
år 1570 i Novgorod på en gång avrätta över 1500 personer,
enligt vad han själv uppger. Följande år tillställde han nya
blodbad, som kostade även flera av hans gunstlingar livet.
