306 DET MÖRKNAR.

Den gladaste delen av resan blevo de fem veckor, som till-
bragtes i Neapel, vars levnadsglade, njutningslystne »lazzaron-
konung» mottog främlingarne från Norden med storartad
gästfrihet. Det blev en oavbruten rad av nöjen och festlig-
heter — men så var också den glada karnevalstiden inne.

Hans neapolitanska Majestät blev alldeles förtjust i Arm-
felt. Ibland hittade de bägge sprakfålarna på att roa sig med
brottning. Första gången var det efter en glad middag, då

Gustav III beser Vatikanens konstsamlingar under påvens ledning,
Samtida målning av Gagnereaux.

sdiskurserna varit särdeles fria och muntra». — »Konungen
blev litet efter på styrkans vägnar, men i vighet är han min
övermam, säger Armfelt; och konung Ferdinand sade honom
den artigheten, att Hans Maj:t ville hellre vara hans vän än
hans fiende.

Gustav försummade ej heller den omgivande traktens
många sevärdheter. Han var uppe på Vesuvius och besökte
Pompeji och andra ruinstäder. I Pompeji pågingo utgräv-
ningar, och Adlerbeth berättar: »Under vårt besök upphäm-
tades några lerkrukor utur jorden, föga sällsynta och kanhända
