246 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

om att tillhöra ett fritt stånd, som är kraftigt representerat
i statsstyrelsen. Ty om han också beter sig mycket hövligt
mot förnämare folk, så känner han sig å andra sidan inte
på minsta vis generad genom närvaron av en, som står över
honom, utan är alltid lika naturlig i samvaron med denne.»

Om Stockholm uttalar sig von Gall sålunda: »De förvänt-
ningar, med vilka jag reste till Sveriges huvudstad, voro
icke obetydliga; men jag kan i sanning försäkra, att de vida
överträffades redan vid första anblicken» — det var från
Mälarsidan ombord på ångbåten från Västerås. Och nya
skönhetsintryck sällade sig snart till det första. Hur njöt
han ej av utsikten åt alla håll från nuvarande Skansens höj-
der eller från Mosebacke! När han tillbringar en söndags-
eftermiddag i det brokiga folkvimlet på Djurgården, gör han
den reflexionen: »Man kan icke tänka sig något vackrare än
stockholmarne, och det gäller såväl män som kvinnor.» Sär-
skilt gjorde damernas underbart vackra ögon ett djupt in-
tryck på främlingen.

Ett utomordentligt grant skådespel var en stor militär-
parad på Ladugårdsgärdet. Karl Johan i spetsen för en lång
svit av officerare i nästan alla nationers uniformer, galop-
perande framför fronten och hälsande regemente efter rege-
mente med tjusande majestät i hållning och åtbörder — det
var en obeskrivligt imponerande syn. Det var något eldan-
de, elektriserande som utgick från denne lyckans gunstling
och meddelade sig till både trupperna och åskådarne. Och
»dessa förvisso enastående präktiga soldater, vilkas flygande
fanor tycktes mig omsvävas av gloriorna från Leipzig, Lät-
zen och Narva, och dessa bekanta svenska trumpetstötar,
som så ofta segerrika ljudit genom tyska nejder vid försvaret
av min egen tro, manade ur min hågkomst fram en rad av
historiska minnen, som fyllde mig med djup vördnad för
dessa nordiska krigare».

von Gall lämnade vårt land med den reflexionen, att det
är oriktigt att kalla svenskarne för ett fattigt folk, ty en verk-
ligen tryckande fattigdom möter man ytterst sällan bland
dem. Aldrig såg han någon av dessa förfärliga trashankar,
som i andra länder så ofta väcka den resandes medlidande,
och blott en enda gång råkade han ut för en tiggare. Befolk-
ningens flertal har precis vad det önskar sig, är rent och väl-
