URBAN HJÄRNE. 473

En annan huvudkälla till Sveriges välstånd, som Hjärne
intresserade sig för, var våra skogar. Det harmade ho-
nom att se, hur oförståndigt man överallt handskades
med bränslet. Vilket slöseri med de öppna spisarna, som
dag och natt skulle stå fulla med ved! Och de höga gärdes-
gårdarna sen, som kantade alla vägar! I en folkskrift >»Om
vedbesparande» talar han kraftiga ord mot skogsskövlingen
och manar till sparsamhet med bränslet. Man borde i stäl-
let för de öppna spisarna använda kakelugnar och flyttbara
besparingsspisar av järn.

Över huvud taget låg det Urban Hjärne varmt om hjär-
tat att bland allmänheten utbreda kunskaper och skingra
fördomar. Arbete till gagn för medmänniskor och kommande
släkten var hans högsta glädje. Det fick gå före allt annat.
Till och med under nattens timmar hade han inom räckhåll
en med vax bestruken tavla, på vilken han skrev ned nya
tankar, som kunde komma över honom i dygnets tysta
timmar. Över sitt arbetsrum hade han med stora bokstäver
tecknat följande sentens på latin: »Vänner äro tjuvar, som
stjäla tid, och värre än andra, enär de ej kunna återställa
det stulna.»

Man får hoppas, att de flesta förstodo antydningen.

L

Det var en lång och väl använd arbetsdag, som lyktades
den 22 mars 1724, då Urban Hjärne för alltid somnade in.

Litteratur: Bernhard von Beskow, Minne af Landshöfdingen,
Vice Presidenten och Förste Arkiatern Urban Hjärne.
(Svenska akademiens handlingar för år 1856; häft.

kr. 2:50).

Ellen Fries, Den svenska odlingens stormän I; häft.
kr. 1:—.

Henrik Schäck, Ur gamla papper, ser. IV; häft. kr.
2: 75.

Henrik Schäck och Karl Warburg, Illustrerad
svensk litteraturhistoria I.

Urban Hjärne, Några märkvärdigheter hos sjön
Vettern. Öfversatt från latinet af Carl Stubb e;
häft. kr. 15:—.
