ETT HETLEVRAT SLÄKTE. 31

utgjuter han sin galla över hans »argefulla hustruws, som staällt
till »denna grova skandab genom sitt »oförnuftiga och be-
stialiska förhållande». Vad som var värre än allt hennes
»sryckande och stötande samt kläderev» var hennes »skam-
lösa löje och grinande utan återvändo alle predikodagar».
Ja hon hade till och med skymfat sin vederpart på öppen gata
med »många åtskilliga öknamn och allehanda kläckenamn».
Men brevets författare skulle nog veta att med lagens arm
kväsa »hennes skamlösa och skopioniska mod». Det bästa
hennes man nu kunde göra vore att tillhålla hustrun att upp-
höra »med sådan otuktig och skamhaftig mun.

Även i detta fall blevo bägge argbiggorna dömda till böter
för sitt förargelseväckande uppförande i Guds hus.

x x
x

I en så orolig tid som 1600-talets hade naturligtvis rätt-
visans tjänare ett styvt arbete. Så utvisa t. ex. riksrådets
protokoll för år 1636, att på en dag fälldes dödsdomar över
ej mindre än 13 personer, och en annan dag avgjordes 9
mål rörande mord, vilka insänts från Svea hovrätt. Eke-
blads brev bestyrka också de intryck, man får av rådsproto-
kollen. Den 9 mars 1633 skriver han t. ex.: Eljest är här intet
nytt, utan att här hänges hiskeligt mycket folk upp. I dag
blev en präst med en annan hängd, så att det väl synes sant
vara som säjes, att kriget gör tjuvarna och freden leder dem
till galgen. Jag menar här hänga nu 10 stycken på rad.
En annan gång berättar han, att »Södermalms galge är nu så
full hängd, att näppeligen mer där hängas kan, förr än några
avfalla. Gud bevare ossb I ett brev av den 6 maj 1663 heter
det: »Eljest blev här en syndare levandes rådebråkt och lagd
på stegel. Han hade mördat ellova personer hemligen i sitt
hus och däromkring. Här höras gruveliga saker, och sker
likväl dageligen exekutioner. Ändå hjälper det intet, utan
sker allt mer och mer.»

Ogier har i sin dagbok en hemsk skildring av en avrätt-
ningsscen i Stockholm. Han berättar därom: »En ohygglig
nyfikenhet drev mig att följa efter tre olyckliga, som fördes
till avrättning utanför staden. En av dem var en kvinna,
som hade avlivat sitt barn. Då vi kommo till avrättsplatsen,
