646 POLITISKA FÖRHÅLLANDEN PÅ GUSTAF V:S TID.

Konungens tal upprepades av kronprinsen för dem, som
stodo på slottsbacken, och av prins Carl för skarorna på
yttre borggården.

Efter hyllningar för konungen tågade böndernas stora
vakt ut ur slottet och fram till kanslihusets trappa, där
statsminister Staaff i spetsen för sina kolleger mottog den..
Den allmogeman, som här förde sina kamraters talan, yttrade
bland annat: »Vi vilja, att landets söner fullt ut erhålla
den militära utbildning, som de med krigets risk för ögo-
nen hava rätt att kräva.

Vi vilja, att rikets flotta utan dröjsmål skall förstärkas.

Vi vilja, att vid avvägandet av försvarets behov sak-
kunskapen skall fälla utslaget. Vår bestämda önskan är,
att försvarsfrågan må i hela sin vidd avgöras under inneva-
rande år, och att därvid endast sakskäl må tala.

Till vår sålunda uttalade önskan och vilja knyta vi dessa
löften:

Vi förklara oss härmed redo och villiga att bära vår del
av de ökade personliga och ekonomiska bördor, som omsorgen
om landets värnande kräver.»

Statsministern svarade bland annat: »Vi hoppas, att när
regeringsförslaget blivit fullt utarbetat, det skall visa sig,
att vår värnkraft genom dess antagande skall bliva så stärkt,
att vi med utsikt till framgång kunna försvara oss — och
till annat än försvar är ju ej vår krigsmakt ämnad — emot
vem det vara månde, som vill störa vår fred.

Rörande en punkt av eder talmans framställning vill jag
särskilt yttra ett ord. Han uttalade, att vid avvägandet av
försvarets behov sakkunskapen borde få fälla utslaget. Liv-
ligt behjärtar jag nödvändigheten av sakkunskapens hörande
i fråga om försvaret så väl som alla andra viktiga ämnen.
Men om meningen är, att fackmannaåsikter skulle erkännas.
såsom ensamt utslagsgivande, då kan jag icke vara med.
Dessa äro nämligen — det ligger nästan i sakens natur —
ofta behäftade med en viss ensidighet. Bredvid dem har
förvisso det sunda lekmannaförståndet, den åt alla håll vakna
iakttagelseförmågan ett viktigt ord att säga. Må vi därför
uppmärksamt lyssna till fackmännens meningar, men må
vi icke avhända oss vår rätt och plikt att själva efter bästa
förmåga pröva och dömal
