DÅ FOLKET UPPMANADES ATT DRICKA KRONOBRÄNNVIN. 97

Då biskop och landshövding uppmanade
folket att dricka kronobrännvin.
Sid. 254 st. 3.

År 1778 utfärdade »Kongl. brännvinsdirektionen» ett cir-
kulär till rikets biskopar, vari det heter, att »direktionens
ändamål, som är kärlek till dygden(!), ej kan bättre beford-
ras, än om allmogens lärare, som dem till själavården äro
förordnade, söka förmå var sin församlings innevånare att
ingå särskilda föreningar om att ej vilja supa annat än Kro-
nans brännvinm». Alltså ett kungligt ämbetsverk, som upp-
manar prästerskapet att stifta föreningar för
brännvinssupning!

En präst i Ljungby nämnes särskilt såsom synnerligen
»nitisk att kunna förmå församlingens innevånare att ingå i
dessa frivilliga föreningar». Och biskopen i Linköping, den
bekante Jakob Axel Lindblom, skrev genast till prästerna
i sitt stift och uppmanade Herrans tjänare att ålägga »isyn-
nerhet de enfaldige gudfruktige(!)» att främja kronobränne-
rierna. Landshövdingen i Kalmar annonserade brännvinet i
länskungörelserna och utgöt sig därvid i vackra ord om
»Kungl. Maj:ts nåd och ynnest emot allmänheten», vilken nu
kunde få sitt brännvin till billigt pris, utan att utsättas för
smedborgares skinneri».

Det trogna folk, som sålunda skulle supa ihop pengar åt
kronan, liknades av Karl August Ehrensvärd vid »en sjuk,
som av en läkare ordineras att dricka sin egen avtappade
blod för att få krafter och bli frisk».

Hertig Karl och frimureriet.
Sid. 269 st. 1.

Hertig Karl är känd som en av vår historias ivrigaste
ordensvurmar. Det intresse och den tid, han ägnade åt de
ockulta vetenskaperna, var någonting otroligt även för
slutet av 1700-talet, då ivern för dem var ovanligt stark.
