174 LANDSFADERN.

Under dyra år kunde det hända, att bönderna kommo
och klagade för konungen. Men då fingo de det besked,
att det ej behagade honom, när de kommo och gnällde,
sviljandes tigga och pracka, likasom andre halte, blinde,
sjuke och förlamade människor göra pläga. De bure själva
skulden, ty de brukade icke sin jord i rätt tid, hölle i stället
»sgästabud och månge otillbörlige helgedagar» enligt gam-
mal katolsk sedvänja och »förlamade» så hemmanen.

&x x
x

En med åkerbruket nära sammanhängande näringsgren
var humleodling, som var föremål för konungens stän-
diga omsorg. Den var redan av gammalt påbjuden i lagstad-
ganden sådana som detta: »Vilken bonde som ej haver hum-
legård med 40 humlestänger, som humle växer vid, skall böta
tre svenska öre varje år.» Humlen var nämligen en vara,
som landet hade stort behov av, ty öl ersatte till betydlig
del soppor vid måltiderna och var folkets förnämsta njut-
ningsmedel. Hur betydande förbrukningen varit kan man
förstå av en sådan omständighet, som att drottningens hov-
damer på Johan III:s tid fingo till nattöl två kannor
öl var och till frukostdryck lika mycket. — Gustav Vasa
icke blott förmanade och befallde folket att odla den dyr-
bara humleplantan utan skickade även omkring erfarna
humlegårdsläggare att undervisa allmogen.

Ett av ålder mycket använt surrogat för humle var kärr-
växten pors, som i både landskapslagar och landslagen
åtnjöt skydd. Den som bröt pors på annans mark straffa-
des med dryga böter. I ett gåvobrev till Skenninge kloster
från år 1336 överlåtes t. ex. en gård vid sjön Tåkern med
svatten, ängar, åkrar och ställen, å vilka pors växers. Den-
na växt ansågs som en »härlighetb och omnämnes särskilt
i köpebrev. Men härligheten lär vara otrevlig »dagen efter».
Det berättas, att när Karl IX en gång gästade den tappre
krigsbussen Peder Mikaelsson Hammarskjöld på Öland,
blev han undfägnad med porsöl, som han lät sig väl smaka.
Men följande morgon hade han fruktansvärda kopparsla-
gare. Efter någon tid erhöll värden följande tack för sist:
»Min käre Peder Mikaelsson! Härmed sänder jag dig tre
