78 GUSTAV II ADOLFS BÄSTA STÖD.

ämbeten, drotset, marsk, ämiral, kansler och skattmästare;
på vänstra sidan de andra av rikets råd. Sedan följa på vissa
förordnade bänkar på högra sidan ridderskapet och adeln,
på vänstra sidan näst riksens råd biskoparne med präster-
skapet. Adeln efterfölje krigsbefälet, borgerskapet efterfölje
prästerskapet, och allmogen tillordnes säten mitt i salen och
nederst. Och sedan skall ingen efterlåtas att vara i salen,
utan de, som till riksdagen komne äro.

Så snart nu Hans Kungl. Maj:t haver hälsat ständerna, då
skall var arvfurste svara, så ock en av ridderskapet och ärke-
biskopen, och därmed överantvardas då punkterna! ständerna
att berådslå.

Därmed stige vart stånd därifrån och i sin kammar att
överväga punkterna och sitt svar skrifteligen att författa.
När nu svaren äro färdiga, skola de åter samlas på samma
sätt, som förr är sagt. Och då ville åter Kungl. Maj:t komma
in till dem; och där skall vart stånd särdeles? överantvarda
Hans Kungl. Maj:t sina svar skrifteligen. Var? någon skilj-
aktighet finnes emellan ständernas beslut, då måge i Kungl.
Maj:ts närvaro vart stånd genom en av de sina försvara sin
mening, på det, när skälen äro hörda, man då desto bättre
kan hålla dem emot vartannat och se, vilketdera bästa grun-
den haver, så att de kunna skäligen förenas eller (om alla
stånden ej komma överens) Kungl. Maj:t tager därav det
bäst är.» — De sista orden gälla naturligtvis endast sådana
frågor, där konungen kunde besluta på egen hand, alltså icke
i fråga om t. ex. skatter, nya lagar och krig.

Adeln, det förnämsta av stånden, fick under Gustav Adolfs
tid fast ordning och ökat anseende genom stiftelsen av rid-
darhuset, där alla adliga ätter skulle antecknas. Inom dem
blev nu adelskapet ärftligt. De indelades i tre klasser med
var sin röst vid beslut inom ståndet. Den första omfattade
grevar och friherrar, den andra riksråds ättlingar; dessa båda
klasser bildade tillsammans högadeln. Den tredje omfattade
lågadeln.

1 Konungens propositioner. — ? För sig. — ? Därest.
