266 URGAMMAL LAG OCH RÄTT.
Till sist kommer följande bistert skämtsamma lagbalk:

bpatte er lekara retar.

Uarber lekeri barper,

Ppet skal e
vgilt uare.

Varper lekari sargaber, ben sum meb gighu gangar aller
mep fiblu far aller bambu, Pa skal kuighu taka otame
ok flytie up a besing. Pba skal alt har af roppo rake ok
siben smyria. Pba skal hanum fa sko nysmurbe. Pba skal
lekerin take quighuna vm roppo, maba&r

skal till hugge
mep huassi gesl.

Giter han haldit, ba skal han hauz&e Pben goba grip ok
niut&e sum hunder gress. Giter han eigh haldit,

havi ok Pole
Pet sum han fek
skama ok skabe.
Bib! atbrigh hallder ret en huskone hubstrukin.

Översättning:

Detta är spelmans rätt.

Varder spelman slagen, det skall alltid ogillt vara.! Var-
der spelman sargad, den som med giga går eller med fiol far
eller trumma, då skall man taga en otamd kviga och driva
henne upp å förhöjningen bakom båset. Därpå skall man
raka allt hår av svansen? och sedan smörja denna. Därpå
skall man lämna spelmannen nysmorda skor. Då skall spel-
mannen fatta kvigan om svansen och en man slå till henne
med ett vasst gissel. Mäktar spelmannen hålla henne, då skall
han hava det goda kreaturet och njuta därav som hunden av
gräs.> Kan han icke hålla kvigan, have och tåle det som
han fick, skam och skada. Bedje aldrig om rätt med större
anspråk än en hudstruken trälkvinna.

1 D. v. s. är utan rättslig påföljd. — ? Egentligen rumpan, näm-

ligen på kvigan, alltså ett namn på svansen, vilket ännu förekommer
i dialekter. — ? Den »njutningen» är som bekant kortvarig.
