548 OSKAR I.

att militären skulle hemsändas och de som blivit häktade
frigivas. Det beviljades. Men när folkhopen väl förvissat sig
om att fångarne i rådhushäktet försatts på fri fot, började den
roa sig med att slå in fönster igen än här, än där, bland
annat även hos den liberale Lars Hierta. Överståthålla-
rens uppmaningar till bråkmakarne att åtskilias besvarades
med trotsiga nej, omväxlande med ropen »Reform!» och
sRepublikl>

Följande dag, söndagen den 19, såg man redan på för-
middagen flockar av halvrusiga slynglar, som fått fri för-
täring på krogarna. Och snart blev det folkskockning igen
både i trakten av Stortorget och i andra delar av staden.
Överståthållaren kom nu upp till Hartmansdorff och upp-
manade honom att sätta sig i säkerhet. Hartmansdorff
vägrade dock i det längsta men gav sig slutligen av, för-
klädd i en militärkappa.

Under dagens lopp blevo folkmassorna allt vildare, men
först på kvällen fingo trupperna befallning att göra chock,
och med bajonetter och gevärseld rensades gatorna. Flere
blevo dödade eller sårade, bland dem efter vanligheten
en del, som blott varit nyfikna åskådare.

De meningslösa marsoroligheterna, såsom dessa gatukraval-
ler blivit kallade, hade naturligtvis allt annat än främjat lös-
ningen av den stora fråga, som stod på dagordningen. Många
av dem, som varit tveksamma, hade nu blivit rädda för allt,
som kunde öka de bredare lagrens inflytande på samhället.
Bland dem var även kung Oskar själv. Inför den av-
skräckande bild ur verkligheten, som idealisten nu bevittnat,
tedde sig i missmodets stund för honom vad han av reform-
iver uträttat såsom grusade illusioner. Han började be-
trakta även reformarbetet på riksdagsordningen såsom för-
felat och skall ha yttrat, att representationsförslaget till-
kommit under hans »menlösa tid», då han hade trott sig
kunna vinna sitt folk genom eftergifter. Men nu skulle det
bli slut på eftergifterna.

Representationsförslaget hade således ej stöd ens hos sin
egen upphovsman. Att det icke skulle falla de konserva-
tiva på läppen var ju att förutse. Men det visade sig
också, att reformförslaget ej vann bifall från de längst
gående inom det liberala lägret, och därmed var dess
