236 EFTER HEMKOMSTEN.

slog ned mitt ibland dem. Officerarne ryggade tillbaka och
kastade sig ned på marken. Men konungen bara log och
sparkade bomben ned i en grop, där den exploderade utan
att skada någon.

Bit för bit sköts ned av Stralsunds befästningar. När
murarna voro så sönderskjutna, att staden omöjligen kunde
hålla sig, beslöt Karl att rädda sig undan fångenskap. Gal-
lioten Snarsven och brigantinen Snappopp hade länge legat
redo vid Stralsund för att sätta konungen över till Sverige.
Men till sist hade deras befälhavare av fruktan för isgången
lämnat hamnen, så att när Karl äntligen beslöt sig för att
resa, kunde man icke uppdriva något annat fartyg än den
gamla gallioten Hvalfisken, som låg till ankars tre mil från
staden. Natten mellan den 10 och den 11 december 1715 blev
konungen hämtad i en liten roddbåt. Med stort besvär arbe-
tade man sig fram genom isen, blev i daggryningen beskjuten
från batterierna inne på land men kom på eftermiddagen fram
till Hvalfisken. Fartyget lättade genast ankar men hade
mycket svårt att klara sig i isen, ty det varken bar
eller brast. Vid midnattstid träffade man Snappopp, och
konungen gick då ombord på brigantinen, eftersom den var
bättre seglare än Hvalfisken. Men vinden var stick i stäv
och mycket byig. Det oaktat lyckades man pressa sig upp
till Trälleborg, som anlöptes tidigt på morgonen den 13
december. Till trots för höststormar och fientliga fartyg,
som legat och lurat på honom, hade Karl X II sålunda efter
femton års frånvaro kommit i land på Sveriges kust.

Preussens och Danmarks konungar hade räknat på, att
Karl X II skulle bli fången i Stralsund, och i november ingått
en hemlig överenskommelse, att den av de båda makterna,
som lyckades taga honom, icke skulle frigiva honom utan den
andres samtycke, och i fall de bägge furstarne komme överens
om att antaga en lösesumma för hans frigivande, skulle be-
loppet lika fördelas dem emellan.

Fast överresan från Stralsund gått lyckligt, kunde Karl
dock icke tillgiva de bägge fartygsbefälhavarne att de på
eget bevåg lämnat Stralsunds hamn. Chefen på Snarsven
lät han skjuta; befälhavaren på Snappopp slapp däremot
undan med livet men fick smaka daggen.

Från Trälleborg åkte konungen på skjutskärra till Skivarps
