»1812 ÅRS REGERINGSFORM.» 189

»1812 års regeringsform.>»
Sid. 110 efter st. 4.

I kraft av sin utomordentliga popularitet utövade den ny-
valde tronföljaren, 1809 års regeringsform till trots, en makt-
befogenhet, som bra mycket liknade ett faktiskt envälde.
Sådant är resultatet av de undersökningar i tidens författ-
ningshistoria, som nyligen företagits av Sigfrid Andgren.

Han visar upp — eller understryker åtminstone — att ut-
vecklingen till en början, nämligen under 1809 års riksdag,
mer och mer kom att förlägga makten till ständerna. Men
som dessa voro sinsemellan oeniga och därtill ganska ovana
vid sitt arbete, blevo de i dessa brydsamma tider knappast i
stånd att handha den. Lika litet kompetent var den regering,
som var samlad kring den beskedlige Karl XIII. Här sakna-
des den välbehövlige starke mannen som ledare.

Resultatet av 1809 års riksdag blev något, som lätt hade
kunnat medföra en utveckling i stil med frihetstidens: en svag
regering och en regerande — fastän i svåra lägen föga regerings-
duglig — riksdag. Men innan det hann gå därhän, inträffade
kronprins Karl Augusts död, åtföljd av Fersenska mordet.
Den kusliga brist på ledning och det veritabla upplösnings-
tillstånd, som därigenom blottades, bildar utgångspunkten
för en nydaning och pånyttfödelse — icke så mycket genom
vår egen kraft som fastmer därigenom, att en stark ledarvilja
tillfördes vårt land genom det egendomliga, plötsliga valet av
en fransk general till svensk tronföljare.

Vid 1812 års riksdag var kronprinsen med stöd av ett antal
skickliga och dugande män inom och utom regeringen den i
allo ledande. Ständerna böjde sig villigt och visligen för hans
önskningar. Visst är, att Karl Johan icke desto mindre kände
riksdagen som en black om foten, och detta kanske framför allt
på grund av all den tidsutdräkt, som de omständliga riksdags-
förhandlingarna vållade. Andgren har också framlagt bevis
för, att man inom kretsen av Karl Johans närmaste medarbe-
tare tycks ha ämnat framlägga ett förslag till en reviderad el-
ler, rättare sagt, till en helt ny regeringsform, »1812 års re-
geringsform». Författaren, som funnit detta förut alldeles
