32 FRIHETSHJÄLTEN GUSTAV ERIKSSON VASA.

kunde föra Sankt Eriks skrin och helgedomar med tillbörlig
solennitet och process! till Gamla Uppsala, som sed var.» Där-
till svarade Lasse Eriksson och Lasse Olsson, att eftersom sven-
ske och infödde män och icke utländske borde med rätta föra
Sankt Eriks skrin och helgedomar, så ville de göra sitt bästa
uti saken och hade endels just för den skull kommit dit, att
de ville »sådan gudelighet fullgöras. Men de kvarhöllo för-
siktigtvis sändebuden, så att dessa icke kommo tillbaka
med svaren förrän samtidigt med att hela hären kom dra-
gande mot Uppsala. De spejare, som utsänts av ärkebisko-
pens fogde i Uppsala, Bengt Bjugg, hade uppsnappats av
svenskarne.

Vi låta Peder Svart berätta vidare: »Bengt Bjugg med
det krigsfolk han hade på biskopsgården höll fast osan-
nolikt och spotskt, att de skulle någon fara hava av denna
svenska hären. Och uppå det han skulle se låta, vad oför-
färad och orädder han var, lät han en afton bereda ett pråligt
gästabud uti trädgården emellan den store biskopsgården
och den lilla, lät kasta ned de balkar, som omkring träd-
gården voro på båda sidor, för att folket skulle kunna se där-
uppå, huru mycket han aktade de fiender som då förhanden
voro. Här dricks vin, här kvädes och dansas med pipa och
trumma, med skriande och braskande, allt in utöver mid-
natt.

Men den glädjen tog en ömkelig ände. Ty när klockan
var vid tu om natten, kommo Lasse Olsson och Lasse Eriks-
son med sin här dragande.»

En stund försökte danskarne göra motstånd med hake-
bössor. »Därtill ropade de och skrålade på de svenska, bru-
kade skändeliga munnen, kallandes dem alla onamn, som
dårar pläga göra, de där sina fiender förakta likasom de
därigenom kunde dem övervinna..» Men snart funno dan-
skarne rådligt att utrymma den fasta biskopsgården, sedan
de satt eld på den. Svenskarne efter dem ända ned till vadet
vid Flottsund och ge dem några dalpilar till avskedshälsning.

En tid därefter kom Gustav själv till Uppsala, gick upp i
domkapitlet och sporde kanikerna, vad de ville han skulle
hålla dem för, svenskar eller danskar. Men de bådo om

1 I högtidlig procession.
