EN TID AV NYTT UPPSVING FÖR VÅRT NÄRINGSLIV. 255

förstörda av en norsk strövkår, och sedan repade sig verket
egentligen aldrig.

Avkastningen av Sala silvergruva hade länge varit i sjun-
kande, tills den nu åter genom trägen omsorg höjdes. För-
bättringar infördes nämligen både vid brytningen och smält-
ningen av malmen.

x

I Falu koppargruva avtog malmtillgången så små-
ningom. Midsommardagen 1687 inträffade ett så väldigt ras,
att gruvan tycktes ha fallit tillsammans till en ofantlig sten-
hop. Anledningen var ett förvänt brytningssätt. Man bröt
nämligen ut väldiga håligheter i berget utan att stötta under
taket. Genom detta ras bildades den kolossala fördjupning,
som kallas Stora stöten. Bergsmännen blevo modlösa och
fruktade, att man skulle nödgas nedlägga hela företaget.
Det berättas, att man på den tiden kunde övertaga en gruv-
lott med ty åtföljande arbetsskyldighet för ingenting, ja till
och med få en rulle tobak och en mugg öl på köpet.

Här ingrep emellertid Karl XI. Ett betydande statsanslag
beviljades till gruvornas rensning, och bergsbruket kunde
åter komma i gång, ehuru produktionen aldrig uppnådde sin
forna höjd.

Nu, som ofta förut, uppträdde vid gruvan en hel del per-
soner >med store löften och förslag att, såsom bergskollegium
inberättar, »med behändigare, kortare och fördelaktigare
methode» bringa koppar utur malmen. Men ingen förmådde,
Gudi klagat, hålla sina stora löften, utan den ene efter den
andre fick »med oförrättade saker såsom ock föga reputation
begiva sig härifrån».

Bland dessa nyhetsmakare var en italienare vid namn
Francisco Maria Levanti, som »omsider, efter många Ööver-
läggningar och skriftväxlingar», år 1685 erhöll ett kontrakt
med Bergslagen angående koppartillverkning. Men då re-
sultatet icke svarade mot hans förespeglingar, »drog han sig
omsider uti stillhet ur landet igen».

Föga givande blevo likaledes de försök, som tysken Helde-
berg gjorde år 1689. Fem år senare förde emellertid samme
man in i landet två andra utlänningar, »som tillbödo sig att
