288 VITE KRIST SEGRAR ÖVER TOR.

Sancta Klaras kloster vid Stockholm.

fat hjärtat. Ena ögonblicket ungdomskraft och svallande
stridslust, andra ögonblicket livlöst stoft! »Fåfänglighet
— förgänglighetlb

Så djupt grep den tanken den unge segervinnaren, att han
utan ett ord kastade sig upp på sin stridshäst och sprängde i
väg från slottet. — Nu står han vid klosterporten och klap-
par på. Han, som nyss varit den ypperste, står här med en
bön på sina läppar att få bli den ringaste bland tjänande
bröder för att glömma — — glömma.

För alltid har han sagt farväl åt hem och släktingar och
vänner, åt gods och ära. Sitt liv har han nu bundit vid de tre
munklöftena om lydnad, fattigdom och kyskhet. Han
har lovat att blint lyda klostrets abbot och kyrkans alla
befallningar, att försaka all enskild egendom och att leva
ogift.

Aldrig mer skall han tumla sin springare vid trumpeters
klang och trummors dån. Men mången gång, när längtan
