50 FORNÅLDRARNA.

Pompejl. I norra Hälsingland hittades i en forngrav ett
sådant kärl, och när en vetenskapsman undersökte det
närmare, fann han, att däri var inristat ett ord. Det visade
sig vara namnet på en italiensk hantverkare, i vars verk-
stad flera av de bronskärl arbetats, som man funnit i Pompeiji.

Vad visar nu detta? Jo, först och främst, att det brons-
kärl man fann i Hälsingland är från Italien och har till-
verkats där under staden Pompejis sista tid, alltså under
första århundradet efter Kristus. Sedan har det forslats
upp till Norden och där bytts ut mot bärnsten eller pälsverk.
Största delen av vägen har det antagligen förts på fartyg
utför någon av de stora tyska floderna och över Östersjön.
Till slut har man lagt ned det i en grav som hedersgåva åt
en avliden kär anförvant. Därav kunna vi förstå, att den
grav, i vilken kärlet hittades, måste vara från en tid, som
icke ligger så långt efter Pompejis undergång.

Andra liknande kärl från Pompeji har man funnit till-
sammans med fornsaker, som alldeles tydligt äro gjorda
här i Sverige. Detta visar, att alla dessa svenska forn-
saker äro från ungefär samma tid som det italienska brons-
kärlet, alltså nära två tusen år gamla. På det sättet veta vi
redan ganska mycket om hbur våra förfäder hade det för
nära två tusen år sedan.

Hur underbart, att ett våldsamt naturskådespel i södra
Europa blivit ett medel för oss att blicka in i våra förfäders
liv långt före den tid, från vilken skrivna berättelser finnas!

På liknande sätt kan man, tack vare snillrika kombina-
tioner av framför allt Oscar Montelius, leta ut åldern på
ännu äldre fornminnen, som hittats i den svenska jorden.
Man kan då räkna ut, vid vilken tid den s. k. bronsåldern
började och stenåldern slutade. Man kan få veta mycket
om Sverige på Moses tid, för nära tre och ett halvt år-
tusende sedan, ja, man kan, som vi ha sett, blicka ännu längre
tillbaka i vårt folks historia.
