498 KUNG KARL, DEN UNGA HJÄLTE.

skog och en djurgård, så står han icke heller till att förtänka
mer på det ena än som på det andra stället.

De ser intet så mycket på vad oförstånd som vargen har
utan på vad skada som vargen gör.

Besväret och omkostnaden för jakten äro alltid större än
som profiten; därföre vet jag intet, om han! duger något.

Det är intet så mycket åt om? vargens päls som om faran på
Konungens djur.

Efter denna uträkning så lärer jakten då äntligen betala
sig. Man far likvisst uti jakten mycket illa med sin kropp och
ofta fördärvar sig, men ingen uppbyggelse därhos.

- Till det första så är själen ädlare än kroppen, och till det
andra blir man vig, stark, dispost? och tålig.

Mig tyckes, att Herren beropar sig något på själens gagn;
och skulle jag gärna vilja veta, vad det vore, som man uti
jakten hämta måtte.

Till själva själen bliver man frimodig, klok, försiktig, va-
kande, levandes, varsamlig, nykter och flitig.

Överdådigt vackra saker, som här uppräknas lika såsom
frukter och gagn utav jakten! Men jag vet en säkrare och
genare väg till allt detta och till flera dygder med: dantza
flitigt och fäkta, det gör en vig och dispost till kroppen;
styrkan kommer med åren och ålderen, men själenes gåvor
förbättrar Herren aldramest, om han studerar flitigt.

Genom jakt vinner man sådant med lust; jag förkastar intet
heller den andra vägen.

Nu förstår jag först saken rätt: Herren menar visst så,
att när han studerar och gör alla andra exercitier rätt flitigt
på någon tid bortåt och skickar sig därhos väl, så väntar
han visst på den nåden igen att få resa ut på jakt. Den lyckan
bör ock väl kunna hända honom. Valel'»

Ett ämne, som särskilt låg för Karls klara begåvning, var
matematiken. För övrigt hade prinsen lätt för litet av varje.
Språk tillägnade han sig raskt. Ännu innan han fyllt tio år,
hade han »fört till ända» den romerske historieskrivaren Cor-
nelius Nepos” bok om berömda fältherrars liv. Efter hand

! Jakten. — ? Inte så mycket fråga om. — ? Herre över sin
kropp. — ' Farväl.
