576 SVENSKT ALLMOGELIV MOT MEDELTIDENS SLUT.

den med orätt namn förakteligen nämner, böte sex mark.»
Spel med kort eller tärning var också förbjudet: »Om någon
förer kort eller tärning på fiskeläget till att dobbla med,
dobblar han till en mark, böte tre mark till konungen och
hamnen, såväl den, som tappade dobblet, som den som vann.
Orkar någon ej böta, sättes i stocken först en natt och slås tio
vattenämbar på honom. Sker det omigen, sättes han i stocken
för två nätter och man slår över honom tjugu ämbar orent
vatten. Hjälper det ej, sättes i stocken för tre nätter och
slås trettio ämbar över honom och vises sedan från hamnen.»

Eftersom man vistades länge därute på skäret, måste man
ha ett ansenligt förråd av mat och dryck. Fattades något,
kunde hamnfogden sända vem han ville efter nytt. Att öl
skulle vara begärligt för dem, som lågo därute i solhettan,
kunde var man begripa, och öl fördes ock dit av många spe-
kulanter. Var och en sådan måste bjuda hamnfogden på en
kanna och förbinda sig att sälja ölet till det pris, som denne
ansåg motsvara dess godhet.

Helt visst var ölet gott — därför borgade ju fogdens smak-
kanna. Men njutet i övermått, kunde det vålla obehag. »Ho
som går om kvälletider på klippor och gör någon omak uti
sin dryckenskap och överdådighet med okristeligit rop, skju-
tande eller bullrande eller kastar på en annan stock eller sten
eller kastar sönder någons båt eller rycker upp annan mans
nätstång, böte 3 mark var gång», stadgas det. Likaså
den, »som kallar annan okvädinsord, nämligen skalk, hor-
unge etc.».

Litteratur: Rudolf Lundberg, Det stora sillfisket i Skåne un-

der medeltiden och nyare tidens början. (Antiqva-
risk tidskrift för Sverige för år 1905).

Årets lopp.

Heliga tre konungars dag firade man utklädd och

sjungande minnet av de tre österländska konungarnes
ankomst till Betlehems krubba. Festandet fortsattes till
»tjugondedag Knut, då julen dansas uts.

MED jubel och festligheter hälsades det nya året. På
