438 TIDER AV ENDRÄKT OCH SÖNDRING I NORDEN.

hängd, att icke pläga något umgänge med sin s. k. hustru.
Icke förty fick Margareta två barn — vem som var deras
dagars upphov är ju icke svårt att fundera ut. Hon ansågs
emellertid god nog att tjänstgöra som »värdinna» för vissa
sstockholmska husfruar,, vilka då och då hälsade på Jöns
Gerekesson på hans ärkebiskopsgård.

Klagomålen mot den liderlige ärkebiskopen blevo slutligen
så högljudda, att konungen själv måste gripa in och herr
Jöns nödsakades att avstå från sitt ämbete.

Han blev sedan biskop i Skalbolt på Island, men då han
där fortsatte sitt tygellösa liv, omgiven av väpnade draban-
ter, vilka foro fram som rövare, förlorade islänningarne tåla-
modet, och en skara uppretade bönder ryckte fram mot Skail-
holt. Vid budskapet därom klädde sig Jöns Gerekesson i full
biskoplig ornat och begav sig med sina präster och drabanter
in i kyrkan, vars portar reglades. Här steg han fram för hög-
altaret med hostian och kalken i händerna och uppstämde
mässan. Men fienderna läto icke hejda sig av dessa hädares
gudstjänst utan sprängde kyrkportarna, och biskopens dra-
banter blevo skoningslöst nedhuggna till sista man. Bis-
kopen själv blev avklädd sin skrud, insydd i en säck med
en sten om halsen och dränkt som en hund.

Ett årtionde efter odjuret Jöns Gerekessons avgång från
ärkebiskopsämbetet sökte Erik få utnämnd till hans efter-
trädare en annan dansk, en av sina hovpräster vid namn
Arnold Klemitson. Då man i Sverige betackade sig, bröt sig
mannen med våld in i ärkebiskopsgården och övertog så stif-
tets styrelse. Denne andans man får i den gamla Rimkröni-
kans fortsättning följande vitsord:

>Argare bov var ej då en präst;

som hans leverne beviste mest:
skörlevnad han övde,

dobbel och dryck han prövde,

många vitalier! höll han på sjö;
köpmän gjorde de mycken oro.

De togo dem från vad de åtte?

och kastade över bord vem de förmådde.
Vad gods de förvärvde därmed

lika halvt med dem behöll han det.

Alltid svor han vid vår Herres död och blod;
det vållde den stymparen var ej god.>

1 Ett dåtida namn på sjörövare. — ? Ägde.
