GUSTAV ADOLF BLIR AVSATT. 711

yttrade: »Hälsa Hans Järta, att det svenska blod, som varder
rinnande, det rinner över hans huvudhb Det är också märk-
värdigt, att varken Jakob Cederström eller Hans Järta i sina
skildringar av mötet den 8 februari ha någonting att för-
mäla om de våldsamma och hänsynslösa ord, som Skjölde-
brand själv påstår sig ha slängt Järta i synen. I själva verket
ha de nog aldrig blivit fällda utan ha tillskapats av känslo-
människan Skjöldebrands fantasi såsom uttryck för vad
han kände i sitt innersta och skulle vilja ha sagt. Detta
är så mycket sannolikare, som Skjöldebrand bevisligen be-
gått en hel del andra minnesfel i sin skildring — bl. a. har
han felaktigt förlagt händelserna den 8 februari till den 10.
Jämför man Skjöldebrands memoarer med Cederströms
och Hans Järtas berättelser om revolutionsförsöket, så är
det alldeles häpnadsväckande, att samma sak kan framställas
så fullkomligt olika av ögonvittnen, som alla äro redbara
och högst aktningsvärda män, vilka verkligen strävat efter
—- eller åtminstone själva trott sig sträva efter — att vara
opartiska ockh sanningsenliga. Men med en sådan natur som
Skjöldebrands hjälper icke den allra ärligaste strävan i den
vägen, ty känslan löper ändå i väg med förståndet, och så
blir resultatet opålitllighet. Skillnaden mellan de olika be-
rättelserna om revolutionsförsökets förberedelser har på detta
sätt blivit så stor, att man ibland knappt kan tro, att de
handla om samma sak. Det visar, hur vanskligt det är, när
en memoarförfattare litar blott på sitt minne, även då det
gäller händelser, vari han själv varit deltagare, därest han
icke har samtida anteckningar och brev till stöd.

Mot Skjöldebrands bittra och hårda ord om Hans Järta
kan man för övrigt ställa Hans Gabriel Wachtmeisters
samtida omdöme om Skjöldebrand själv vid tillfället i
fråga: »Överste Skjöldebrand visade sig där mera kort-
tänkt, än man av en gammal man kunnat förvänta. Hans
förhållande var så oeftertänksamt och hans framställningar
så litet överlagda, att de väckte uppseende hos själva ung-
domen.»

Den innersta orsaken till motsättningen mellan Skjölde-
brand och Järta var den, att Skjöldebrand ansåg det vik-
tigaste ändamålet med revolutionen vara att rädda riket
från att falla i Rysslands våld, medan för Hans Järta själva
