70 HATTARNE SOM FÖRSVARARE AV VÅRT OBEROENDE.

förklaring till sin, och den blev också införd i riksdagsbe-
slutet.

Så hade Hattarne, till vilkas yppersta krafter Höpken räk-
nades, genom sitt beslutsamma hävdande av Sveriges själv-
ständighet försonat något av vad de brutit genom det nes-
liga krigsföretaget och börjat få vind i seglen igen. Men ännu
var kampen med Mössorna om makten icke avgjord. Ännu
kunde det mycket väl hända, att dessa skulle få majoritet
i rådet. Där skulle nämligen ej mindre än sex lediga platser
besättas, bland dem en efter den nyligen avlidne kansli-
presidenten Karl Gyllenborg.

Då beslöto Hattarne att genom en plötslig kupp bemäktiga
sig dessa rådsplatser. Man valde tidpunkten väl. Det var
fram mot jul, då ständerna enligt gammal god sed togo sig
ferier för att tillbringa helgen i sina hem. Den 17 december
hade präster och bönder sitt sista sammanträde för året, och
bland adel och borgare trodde de oinvigde, att förhållandet
var detsamma inom deras stånd. Flere av dem hade därför
redan lämnat riksdagen. Även Hattarne hade, för att insöva
sina motståndare i säkerhet, låtit flere av sina trogna resa
sin väg, men med hemliga order att komma tillbaka till viss
dag. Meningen därmed blev nu uppenbar, då det i avskedets
stund både på riddarhuset och i borgarståndet plötsligt
framställdes förslag att genast besätta de lediga rådsplatserna.
I bägge stånden genomdrevs det efter stormiga debatter.

Nu hängde det på, om man skulle kunna få prästerna sam-
mankallade till plenum igen, fast de redan åtskilts — att
bönderna gjort det betydde ingenting, ty de deltogo ej i råds-
valen. Genom den mest energiska påtryckning, genom hot,
ja nära nog våld, när inget annat hjälpte, lyckades Hattarne
slutligen förmå den gamle biskop Rhyzelius, som under ärke-
biskopens sjukdom förde ordet, att åter sammankalla ståndet
till den 19 december. Sedan kämpade Mössorna i alla tre
stånden en fåfäng kamp mot den upprörda strömmen, varvid
den parlamentariska ordningens band ofta våldsamt sprängdes
av partilidelserna.

På riddarhuset blev en av Mössorna utsatt för en våldsam
attack av en hop unga officerare under ledning av ej mindre än
två generaler. De hade fattat tagi den arme mannen, lyft upp
honom på starka armar och hotade att kasta ut honom genom
