BRYTNING MED RYSSLAND. 341

blick av hög stämning, när han den sista maj i Karlskrona
inspekterade sin örlogsflotta och gick ombord på chefsfar-
tyget Gustav III under kanonsalut från den största flotta,
som utgått från svensk hamn alltsedan stormaktstiden. Men
de stolta känslorna borde ha dämpats, om han tänkt på Karl
August Ehrensvärds omdöme om denna tlotta: visserligen
vore Chapmans skapelser »mästerstycken», men såväl över-
som underbefäl saknade nödig övning för att kunna sköta
dessa vackra fartyg. Den amiral, som under nuvarande för-
hållanden ginge ut med flottan, vore »antingen ett offer för
sin egenkärlek eller en förrädare mot sin kung, och i bägge
fallen vore riket förlorat — ty det är intet nog, att flottan
får stryk; hela rikets anseende ligger därpå».

Lika avkylande hade Karl Sparre uttalat sig, då konungen
bragte krigsfrågan på tal. I egenskap av förutvarande krigs-
minister ägde han ju en grundlig kännedom om tillståndet
inom armén. Andan inom officerskåren hade också under in-
flytande av ackordväsendet och det makliga lantjunkarlivet
på boställena blivit i hög grad omilitärisk och svor starkt emot
sinnesstämningen bland menige man. »När mobiliserings-
ordern kom», märkte jag, »säger Wallquist!, »hos menigheten
genom hela landet icke annat än det manliga courage, na-
tionen andas för manliga företag.» Och hans iakttagelser
bekräftades av flere sagesmän. Men om officerskåren låter
det annorlunda: »Det är visst, att officerarne, som i alla
länder pläga fägnas åt krig, här voro de första, nästan dv
enda, som i begynnelsen skreko däremot.> — »De frågade»,
säger Adlerbeth, »vem som skulle ersätta dem deras ackor-
der, vem som skulle försörja deras hustrur och barn, om de
stupade i en tjänst, den de köpt med all sin egendom.»

Men ingenting kunde numera hejda Gustavs stridslust.
Det var med högtflygande planer, som han midsommar-
aftonen 1788 anträdde sin färd till Finland. För sin avresa
från Stockholm hade Gustav valt samma dag, då Gustav
Adolf anträdde sin överfart till Tyskland. För att göra skå-
despelet ännu mera likt den stora förebilden hade han klätt
ut sig efter Gustavs Adolfs föredöme i en ljusblå dräkt med
ett stort blått och gult sidenskärp, garnerat med guldfransar,

! Se sid. 395.
