Hakvin Spegel.

för den tidens förhållanden blomstrande stad, »där

naturen alla sina förnöjeligheter likasåsom samlat».
Fadern var en oförvitlig och väl ansedd handelsman, som
dock aldrig lyckades förvärva mer än det nödtorftigaste. Vid
omkring sex års ålder förlorade den lille begåvade gossen
nästan samtidigt både far och mor. Han blev nu omhänder-
tagen av släktingar, som sände honom tretton år gammal
till katedralskolan i Lund.

Som sextonåring lämnade Hakvin Spegel Lund och for till
Greifswald i svenska Pommern för att studera vid univer-
sitetet där. Vid denna och flere andra tyska högskolor insöp
han i fulla drag den tidens lärdom, »sittandes med förstånd
och nöje vid de lärdaste mäns fötter, på det han nu, lika-
som med öppen mun, måtte indricka visdomens floder, ej
annorlunda än en ung örn, som icke av ugglan utan av örnen
själv lärer sig skåda i solen» — orden äro hämtade ur en
levernesbeskrivning, författad av en prästman vid mitten
av 1700-talet.

Även till Holland och England sträckte sig den vetgirige
ynglingens färder.

Återkommen till Sverige, prästvigdes han, och tack
vare sällsporda gåvor både som predikant och som själa-
sörjare blev han vid unga år kyrkoherde. Snart tilldrog
han sig Karl XI:s uppmärksamhet och blev på hösten 1675
av honom utsedd att vara konungens överhovpredikant
och biktfader. Vad denna manligt allvarliga natur varit
för den tio år yngre, i livet dittills oprövade Karl under
den svåra själskris, konungen nu fick genomgå, därom
finnas många vittnesbörd. Bland rörande drag från sina

HAKVIN SPEGEL var född år 1645 i Ronneby, en
