WALLENSTEINS FALL. 371

Så hade det ränkspel, som Wallenstein själv liknade vid
kattens lek med råttan, slutat med att han själv överallt
gjort sig misstänkt och slutligen fallit offer för sina egna
intriger.

x -«
å

Att tyda gåtorna i den fruktade och outgrundlige krigar-
hövdingens livsöde har alltid i hög grad lockat de historiska
forskarne. I flera hundratal räknas de större och mindre
skrifter, som syssla med denne lyckans gunstling, vilken fal-
ler för mördarehand; och knappt något år förgår, utan att nya
bidrag till hans biografi se dagen. »Det är Wallenstein från
de fyra sista åren, som ännu, liksom för 250 år sedan, före-
faller som en gåta, som lockat de stora författarne liksom de
små och framkallat lika hängivna beundrare som obevekliga
domare. För hans skull ha Europas arkiv genomforskats,
och man har hört mer än en gång förkunnas, att gåtan är
löst, för att ett par år efter höra en fullkomligt motsatt åsikt
grundligt ledas i bevis och med den djupaste övertygelse
försvaras», skriver Emil Hildebrand.

Svårigheten, att icke säga omöjligheten, att komma
till ett på alla punkter fullt säkert resultat ligger däri, att
Wallenstein var så ytterligt försiktig i sina många vittsvä-
vande förbindelser. Han aktade sig noga för att lämna ifrån
sig något skriftligt, som kunde kompromettera honom. Sina
underhandlingar förde han muntligt genom annan person.
Efter hans död kunde icke en enda rad framdragas som bin-
dande bevis mot honom. Det är därför, som det egendomliga
förhållandet kunnat inträffa, att en del forskare ha ansett
sig berättigade att helt och hållet frikänna honom. Ett
egendomligt exempel på hur långt under sådana förhållan-
den en blind patriotism kan leda på historieskrivningens om-
råde är en böhmare vid namn Schebek. I sin allt behärskan-
de strävan att göra sin landsman Wallenstein till en av de
ädlaste gestalterna i Böhmens historia ser han i honom ett
oskyldigt offer för en personlig fiende. Denne fiende förföljer
fältherren hela livet igenom, gjuter förtalets gift över hans
oskyldigaste handlingar, strör omkring sig skrivelser och akt-
stycken, vari han på det försåtligaste sätt svärtar ned den
