66 SVERIGE BLIR ANFALLET, MEDAN KONUNGEN ÄR BORTA.

”Kurir ifrån grev Stenbock!
Upp flyger bommens slå
för ryttaren och hästen,
halvdöda båda två.

Vid Slussen störtar skymmeln —
han mäktar icke mer.

Till fots den trötte krigarn

till slottet sig beger.

För kungahuset har han

ett krutröksvärtat brev,

som generalen lutad

mot sadelknappen skrev.>

sStenbocks kurirs var ingen wvanlig knekt utan en högt
studerad jurist, som tagit värjan för att försvara sitt land
och i februari 1710 fått fullmakt som ryttmästare vid Norra
skånska kavalleriregementet.

Hans släktförhållanden äro så pass intressanta, att de
kunna förtjäna ett omnämnande. Hammarbergs först kända
förfäder voro hammarsmeder vid Hammarby bruk i Gästrik-
land. Hans farfar, mäster Samuel Hammarinus, fick
studera till präst och blev hovpredikant hos drotltning Kri-
stina samt sedan kyrkoherde i Klara församling i Stockholm,
vartill drottningen lade även Bromma pastorat. Mäster Sa-
muel var en mäkta duktig man, en riktig kraftkarl, men
som sådan också rätt svårhanterlig.

En sommardag, då han njöt av lantlivets behag därute
på Bromma prästgård, hände det, att en piga gick och häng-
de sig. Prästen, som var en fördomsfri och tilltagsen man,
gjorde vad som på den tiden var något oerhört: han skar med
egen hand av repet för att rädda självmörderskans liv. Men
detta tilltag väckte en sådan förargelse och avsky för man-
nen, att vid den gudstjänst, han följande söndag skulle för-
rätta, infann sig icke en enda åhörare. Och icke nog därmed:
för sin människovänliga men lagstridiga handling blev han
dömd förlustig både ära och tjänst!. Äran återfick han vis-
serligen genom ett kungligt förlåtelsebrev men aldrig sin
kyrkoherdebefattning. Två år därefter dog mäster Samuel
av sorg och grämelse vid den gata, som än i dag bär hans
namn.

! Jfr Bd IV: 35.
