KARL JOHAN MEDVERKAR TILL ATT STÖRTA NAPOLEON. 117

svenska artilleriet, upptäckte nu, att ett franskt detachement
sökte kringgå preussarnes högra flygel, och anhöll hos kron-
prinsen att med sina batterier få rycka fram och hejda frans-
männen. Slutligen fick han tillstånd därtill och galopperade
självi täten för det av honom uppsatta Vendes ridande artilleri
med serviserna uppsuttna, så att batteriet gjorde intryck
av att vara anfallande kavalleri. Fransmännen beredde sig
därför att taga emot fienden med bajonetten. Men när sven-
skarne kommo inom skotthåll, bröstades kanonerna av i ett
ögonblick och öppnade en fruktansvärd kartescheld mot
fransmännen, så att dessa blevo överraskade och hejdades.
Genom kanondundret väcktes preussarnes uppmärksamhet
på den fara, som hotat dem. De skickade trupper till den far-
liga punkten, och de anfallande fransmännen voro snart
tillbakakastade.

Då skickade Napoleon marskalk Ney!, »den tappraste
bland de tappra», mot Karl Johan, och vid byn Dennewitz
utspann sig åter, den 6 september, en het kamp mellan frans-
män och preussare. Länge stod det och vägde, tills preussar-
ne slutligen lyckades hejda sina fienders anlopp. I detta
ögonblick hunno svenska och ryska trupper efter ansträngan-
de ilmarscher äntligen fram, och vid blotta åsynen av deras
anmarsch togo fransmännen till flykten. Även i detta slag
utmärkte sig det svenska artilleriet under Cardell.

Om den svenska frammarschen till slagfältet berättar
fänrik Siösteen: »Hettan började bli stark. Vi marscherade
över stora slätter, och som vi hade avantgardet?, hade vi

och att han tog sin instruktion
ur dödens eget reglemente

bevisar Älvsborgs bataljon.

Men att han sen fick regemente
bevisar — utom nåd från tron —
en väl uträttad kommission.»

»Cardell hade», berättar Lars von Engeström, »i Berlin gift sig med
en omvänd judinna, som jag tror hette Fliess, mera vacker än anstän-
dig, med vilken han fick pengar. Han skall vara en kunnig artillerist
men har en omåttlig håg att komma fort.> Då fru Cardell skulle
presenteras vid hovet, blev det ett förfärligt leverne bland hovdamerna.
De intrigerade för att förhindra den stora skandalen, de fingo vapörer
och dånade — men allt förgäves. — 1 Uttalas nä. — ? Marscherade
I spetsen.
