KUNGAMORDET. 463

Man var säker på att konungen skulle komma dit, eftersom
det antagligen var sista maskeraden för säsongen. De sam-
mansvurna togo ed av Anckarström att döda konungen den
kvällen. Inom den Pechlinska kretsen fick man kännedom
om mordplanen och beslöt att begagna sig av den förvirring,
som attentatet antagligen skulle åstadkomma, till att genom-
föra en revolution.

Operamaskeraden den 16 mars 1792.

Den ödesdigra aftonen var inne. Gjörwells fru, som var
med på balen, tyckte, att stämningen före skottet var så egen-
domlig. Det rådde en sådan »dyster och hotfull tystnad
ibland maskerna», och den gladlynta frun kunde inte få
någon riktig fart på sällskapet. Hon »förstod sig icke på folk
den aftonen».

Fram på natten for Gustav till operahuset för att deltaga
i festen. Här hade han en privat våning, i vilken han först
superade tillsammans med sin gunstling hovstallmästaren
von Essen. Under supén fick konungen ett anonymt
brev, som i bevekande ordalag varnade honom för att besöka
aftonens maskerad. Man vet nu, att brevet var skrivet av
överstelöjtnant Karl Pontus Lilliehorn vid gardet!, en
man som stod högt i konungens ynnest och haft pension ur hans
handkassa men blivit vunnen av de sammansvurna. Han hade
nu gripits av samvetskval och fruktan och ville därför före-
komma dådet. Andra tillskrevo hans handlingssätt uteslu-
tande egennyttiga beräkningar. Hans brev började sålunda:
» Värdigas tillåta, att en onämnd, vars penna ledes av grann-
lagenhetens och samvetets röst, vågar taga sig friheten att
med all möjlig uppriktighet underrätta Eder om att det
såväl i landsorten som här i staden finnes personer, vilka
endast andas hat och hämnd mot Eder ända därhän, att de
vilja avklippa Eder livstråd genom ett mord. Man var
förtvivlad över att se den senaste maskeradbalen slå fel.
Man är därför förtjust att se en annan tillkännagiven till
i dag. Vid allt vad heligast är vågar jag därför hos Eder

1 Pontus Lilliehorn, brorson till amiralen, var Gustav III:s di-
broder. Hans mor, som var gift med en kapten Lilliehorn, hade
nämligen varit Gustav III:s första amma.
