444 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

förklingade dock ohörda, och till bornholmarnes förbittring sän-
des ett femtiotal ryttare på regeringens befallning till Riga. Med
tungt hjärta måste guvernören också lyda order och indriva
de nya skatter, som svenska regeringen pålade. Med bekymmer
såg han, vilka verkningar regeringens åtgärder hade på be-
folkningen; och hans oro var så mycket mer befogad, som den
fasta stödjepunkten för svenskväldet, Hammershus fästning,
var förfallen och garnisonen genom brist och sjukdomar hade
smält ihop till summa 60 vapenföra män. När så i augusti
underrättelse inlopp till Bornholm, att Karl X börjat ett nytt
krig mot Danmark, blev förbittringen gränslös även på Born-
holm; och när Fredrik III i ett brev uppmanade öns befolkning
att avkasta det svenska oket och tillintetgöra besättningen på
Hammershus, var man ej sen att följa uppmaningen. En
decemberkväll, när Prinzensköld besökte Rönne, passade de
sammansvurna på och kastade sig över honom och sköto ned
honom. Till hjälp hade den mördade endast sin trogna hund
Snapp, som dödades vid sin herres sida.

Mordet på Prinzensköld blev signalen till ett allmänt uppror.
Liksom på ett överenskommet tecken började kyrkklockorna
över hela ön ringa, och de fåtaliga svenska soldaterna på ön
blevo nedgjorda eller tillfångatagna.

Lorenz Tuxens försök att ta svenske kungen
till fånga.
Not till sid. 598 (534) r. 3.

Ståthållaren på Horsholms slott mellan Köpenhamn och Helsingör.
Lorenz Tuxen, hade under Karl Gustavs andra krig med danskarne
hållit sig väl med de högre svenska officerarne och förstått att till den
grad vinna deras förtroende, att han fick färdas oantastad vart han ville.
Därav begagnade han sig för diverse anslag, av vilka det ryktbaraste
var hans försök att återtaga Kronborg, som givit sig till svenskarne i
september 1658, samt på samma gång tillfångataga svenske kungen och
drottningen, när de residerade på slottet. Fästningen var ytterst skralt
bemannad och bevakad. Hela dagen kunde vem som helst gå in och
ut genom slottsporten. Det var lockande för en så slug och handlings-
kraftig karl som Tuxen att försöka en kupp. Han byggde sin plan för-
nämligast på en dansk ingenjör vid namn Ole Stenvinkel, som gått i
svensk tjänst och var chef för en arbetsstyrka, bestående av huvudsak-
ligen danskar, vilka arbetade på slottet. Allt var väl förspänt för en
kupp. Olyckan var bara, att ett brev, som handlade om överrumplings-
