448 EN STORHETSTID FÖR VÅR ANDLIGA KULTUR.

svarade han? »Jag kan ej mer än äta mig mätt. Om detta
går an i Köping, behöver jag icke annporstädes söka
det.»

Ett bevis på hur uppskattad Scheele ännu är i utlandet
är det varmhjärtade upprop, varmed en framstående fransk
kollega år 1884 uppmanade sitt lands läkare, apotekare och
kemister att bidraga till den minnesvård, varmed man i
Sverige ämnade hugfästa hundraårsminnet av den store
kemisten, »den på nya upptäckter aldrig mätte forskaren»,
som var »ej blott en prydnad för Sverige utan en ära
för hela världen». Insamlingen inom Frankrike gav också
den för dåtida förhållanden vackra summan av 4,000
francs.

År 1786 rycktes Scheele bort från sitt rastlösa arbete.
Dödsorsaken uppgives ha varit densamma som ändade
Celsii bana. När han av sin vän och själasörjare fick veta,
att hans sista stund var nära, tackade han Den Högste för
all den oförtjänta lycka, som beskärts honom i detta livet,
och slutade med orden: »Jag är allt för ringa till den nåd
och barmhärtighet, Du mig bevisat haver.»

Litteratur: B. von Beskow, Minne öfver kemie professorn Tor-
bern Bergman. (Svenska akademiens handlingar för
år 1859; häft. 3 rdr. 50 öre.)

Carl Wilhelm Scheele. Efterlämnade bref och an-
teckningar, utgifna af A. E. Nordenskiöld.

P. T. Cleve, Carl Wilhelm Scheele, Ett minnesblad
på hundrade årsdagen af hans död; häft. kr. 1:75.

C. E. Bergstrand, Tal vid minnesfesten öfver Carl
Wilhelm Scheele på hundrade årsdagen af hans död;
häft. 50 öre.

C. W. Blomstrand, Carl Wilhelm Scheele. (I »Lef-
nadsteckningar öfver Kongl. svenska vetenskapsaka-
demiens efter år 1854 aflidna ledamöter».)

Severin Jolin, Scheele. (Ord och bild för år 1892.)
Carl Wilhelm Scheele, Ett minnesblad öfver festlig-
heterna den 9 december 1892, af Isidor Nordin.

Lydia Wahlström, Den svenska odlingens stormän:
häft. IV; kr. 1:—.
