VI OCH VÄRLDSKRIGET. va

var med i Haparanda, när en invalidtransport av Tysklands
och Österrike-Ungerns forna krigare anlände dit på pråmar
från Torneå, skildrar sina intryck med dessa ord: - »Det är
en sorglig syn att se alla dessa till största delen unga, kraf-
tiga gestalter stappla fram med sina kryckor eller gående på
sina knän — ty en del sätta en ära i att ej bliva burna utan
att själva hjälpa sig fram — eller de stackars blinda, stödda
på någon kamrats arm, kliva framåt, famlande med den
ena armen i Jluften. Det är en verklig marche funébre.»
Många av dem ha med en viss stolthet underlåtit att laga
hålen i sina genomskjutna kläder och omsorgsfullt bevarat
blodfläckarna på dem.

»Efter dessa kommo de olyckliga stackare, som måste
bäras å bår. De flesta av dem ligga orörliga och stirra slött
framför sig, under det de från pråmarna transporteras upp
mot järnvägen. En ömskansvärd bild av krigets förban-
nelse äro också de som av sina lidanden blivit vansinniga
eller sinnesslöa.

Över kajen går den dystra processionen upp mot det långa
tåget, och i detta installeras de olyckliga varelserna för vidare
befordran till släkt och hem.!

Under färden genom Sverige rönte invaliderna många bevis
på att de kommit till ett land, där inget nationalhat dödat
de mänskliga känslorna. Vid varje station, där invalidtåget

! De hemvändande ryssarne voro i genomsnitt ej på långt när så illa
däran som centralmakternas invalider. Bland ryssarne funnos blott
omkring en fjärdedel så många arm- och benlösa som bland tyskar och
österrikare — en påtaglig illustration till läkarkonstens olika stånd-
punkt i mellersta och östra Europa. I Ryssland var det förhållandevis
sällan fråga om att läka en sårad lem på en fånge. Bort med den! var
lösen. Och hur amputationen gjordes...därom är bäst att ej tala.
Till eländet för dem som råkade i rysk fångenskap kom brist ej bara
på läkare utan även på sjukvårdstrupper. De sårade kunde därför
få ligga blödande och hjälplösa i flere dygn på den plats, där de fallit,
och sedan kunde de bli liggande ohulpna i ytterligare lika lång tid på
förbandsplatsen eller i sjukhuset.

De invalider, som kommo från Ryssland, voro också i allmänhet
de sämst klädda. Då österrikarne fingo sina invalider tillbaka så
dåligt ekiperade, slutade de upp med att, som de förut gjort, snygga
upp sina hemvändande ryska fångar med nya kläder från topp till tå
och returnerade i stället fraktfritt de paltor, som de österrikiska
invaliderna hade på sig, när de kommo hem, genom att kläda dem på
ryssarne.
