EN FÖRÖDMJUKANDE OCH FARLIG HJÄLP. 61

de i ansiktet bestänkte med ljumt välluktande vigvatten
utav popen eller prästen, vilken helighets förrättning skedde
med en grön kvist, indoppad i en silverskål, som var utsirad
med flerfaldige helgon. Varje ryss bar därvid sin Sankt
Niklas- eller Jungfru Mariebild i handen.

Då någon hoppade i badet, ropade han med alla de övrige
kringstående: ”Herren rene oss ifrån våra och våra fäders
missgärningar!”

Påsketiden brukade deras marketentare sälja ägg, på mång-
faldiga sätt utsirade. Då ryssen träffade någon, presenterade
han strax ägget och, efter att hava givit en kyss, sade:
”Kristus är uppstånden ifrån de döda', varuppå man gav en
kyss tillbaka och svarade: ”Ja han är i sanning uppstånden.”
Man har sagt mig, att det vackra könet i staden den dagen
alldeles varit osynligt på gatorne.»

Svenska regeringen visste emellertid allt för väl, hur farlig
den ryska hjälpen var, ty i det arma Polen hade man ett
varnande exempel på hur pass lätt det var att bli av med
dylika beskyddare. Alla voro därför ense om att man måste
söka undanröja anledningen till de ryska truppernas härvaro,
och Tessin, som nu blivil svenskt sändebud i Köpenhamn,
uppbjöd all sin förmåga för att åstadkomma förlikning mellan
Sverige och Danmark. Så nära var emellertid kriget, att
danska regeringen i slutet av september 1743 fattade beslut att
inom fjorton dagar öppna fientligheterna; och till befälhavaren
för de norska trupperna avgick befallning att så snart som
möjligt rycka in över svenska gränsen. Vid närmare efter-
tanke lade sig dock krigsivern inför utsikten till krig även med
Ryssland, och anfallet uppsköts till nästa vår.

Det visade sig dock icke omöjligt att komma till tals med
kung Kristian, bara Adolf Fredrik ville avsäga sig sina arvs-
anspråk på Slesvig-Holstein. Att framtida tvisteämnen så-
lunda skulle undanröjas stämde emellertid icke med Ryss-
lands önskningar. Men trots Elisabets missnöje, trots skarpa
föreställningar, som befälhavarne över de ryska hjälptrupperna
tillställde svenska regeringen, gjorde denna i godo upp sitt
mellanhavande med den danska. Visserligen var det omöjligt
att förmå Adolf Fredrik till att utan Rysslands medgivande
avsäga sig sina Slesvig-Holsteinska anspråk, men kung Kri-
stian nöjde sig med svenska regeringens förbindelse att icke
