STEN STURE DEN YNGRE. 218

Den gängse berättelsen om hur Torben Ozxe förgrep sig
på Dyveke och sedan lät förgifta henne har nyligen synats
i sömmarna av Lauritz Weibull. Denne forskare har upp-
visat, hurusom sägnen i sin nuvarande form leder sitt ur-
sprung från de stridsskrifter, vilka år 1523 utgåvos till för-
svar för Kristian II:s avsättning från Danmarks tron.! Först
i dessa publikationer ställes Torben Oxes avrättning i sam-
band med Dyvekes död. Kristian beskylles för att ha hals-
huggit honom på lösa misstankar att han förgiftat Dyveke.
Sexton år därefter, i en ny stridsskrift mot Kristian II, dyker
berättelsen om ”Torbens kärleksförhållande till Dyveke för
första gången upp i litteraturen. Sedan bearbetade 1500-
talets historieskrivare sägenmaterialet och utsmyckade det
med nya drag. Episoden med slottsskrivarens spioneri och
hängning inarbetades i dramat, och mot slutet av 1500-talet
var sägnen, sådan den nu allmänt berättas i historiska verk,
i huvudsak färdigbildad. Den historiska verkligheten var en
helt annan. Weibull anser sig kunna med till visshet grän-
sande sannolikhet konstatera, att Torben Oxe blivit dömd
till döden icke för förgripelse mot konungens älskarinna utan
helt enkelt för stöld. De tolv böndernas domslut är näm-
ligen en urgammal juridisk formel i den jylländska lagen
och användes för bevislig stöld. Detta Weibulls antagande
styrkes av en akt i danska riksarkivet, vilken talar om en
penningfordran, som Kristian hade på Torben Oxe. I detta
aktstycke antydes oärlighet från gäldenärens sida.

Sten Sture den yngre.
Sid. 475.

RISTIANS UNGDOMSDRÖM var att underlägga sig
Sverige, det rike som trotsat både hans far och hans
farfar. Själv hade han ju i sin ungdom blivit av en
svensk riksdag hyllad som faderns efterträdare även i detta
land, och valet hade upprepade gånger bekräftats. Men i
Sverige styrde alltsedan Svante Stures bortgång dennes son,

1 Bd If 38.
