526 KUNG KARL, DEN UNGA HJÄLTE.

konung Fredrik att visa hovsamhet mot hertigen av Holstein-
Gottorp. Den engelske amiralen framhöll också genom hem-
liga underrättelser till danske konungen faran av att tred-
skas och sökte övertala Fredrik IV att i tid ge efter.

Karl XII lyckades emellertid förmå de främmande ami-
ralerna att bistå honom i det landstigningsförsök, som han
nu beslöt sätta i verket efter Karl Magnus Stuarts plan.
Med klok beräkning hade generalkvartermästaren utvalt en
strandremsa vid Humlebek, strax söder om Helsingör,
där vattnet var så pass djupt, att fartygen kunde komma
nära land. Ingen större försvarsstyrka kunde samlas på den
smala strandremsan; och om fienden intoge ställning på
de branta höjderna bakom denna, skulle man kunna beskjuta
honom från fartygen över de landstigandes huvud.

Det var ingen stor styrka, som den 24 juli inskeppades i
Landskrona — blott 5,000 man. Men Karl ville icke ge sig
tid att invänta förstärkningar; då skulle ju Köpenhamn
hinna hämta sig från den första bestörtningen. Även nu
handlade han tvärt emot de omtänksammes råd.

Den svenska transportflottan styrde alltså mot ön Ven,
där truppernas överflyttning till de mindre, grundgående
landstigningsbåtarna skulle äga rum i skydd av nattens mör-
ker. I storm och regn försiggick omflyttningen, och så snart
det dagades, voro landstigningsbåtarna klara att börja sin
kryssning upp mot Humlebek.

Den engelske amiralen, som under överfarten uppvaktade
Karl X II, fick ett starkt intryck av den unge konungen och
förklarade sedan för vem som ville höra på, att den som ville
se mönsterbilden av en käck krigare, kunde aldrig få någon
bättre motsvarighet därtill än kung Karl.

De fåtaliga danska trupper, som bevakade den långa
kuststräckan från Helsingör till Köpenhamn, blevo gång på
gång vilseledda genom skenrörelser från svenska flottans sida
mot andra platser i Sundet, och när de svenska landstignings-
båtarna ankrade utanför den bestämda platsen vid Humle-
bek, syntes inga försvarare till på stranden.

Först mot aftonen var emellertid allt klart på svenska sidan
för landstigningen. Då hade 800 danskar hunnit intaga
ställning bakom de bröstvärn, som uppkastats vid Humle-
bek.
