1719 ÅRS RIKSDAG. 381

kåren prins Fredrik bevågen, var, att han bland det högre
befälet utdelade krigskassan, ssåsom gottgörelse för det be-
svär och de försakelser, som officerarne måst utstå under
fälttågets. Några dagar därefter framförde officerarne till
prins Fredrik den hälsningen, att de ville avlägga tro- och
huldhetsed till hans gemål på det villkor, att hon avsvure
enväldet och sammankallade ständerna. Prins Fredrik sände
nu ivriga uppmaningar i brev till Ulrika Eleonora att ofördröj-
ligen gå in på krigsbefälets fordringar. Hon lät också förmå
sig att till armén i Bohuslän sända en skrivelse av det inne-
håll, att hon aldrig ämnade tänka på någon annan suveränitet
än den, som bestode i att »råda över sina trogna undersåtars
hjärtam». Den 15 december undertecknade hon en kallelse
till »riksens ständer» — de hette ej längre »Kungl. Maj:ts
ständero» — att sammanträda den 20 nästkommande januari.
I själva riksdagskallelsen förklarade hon tillika, att hon vwille
»alldeles avskaffa den s. k. suveränitelen» och »sätta riksens
styrelse uti dess gamla skick och väsende igen.

d +
+

På nyåret 1719 började riksdagsmännen samlas i Stock-
holm, och ivrigt diskuterade man nu den stundande föränd-
ringen i rikets styrelse. »Alla människor här äro som flugor,
som legat döda över vintern och taga nu åter på att få liv
igens», skriver riksrådet och fältmarskalken Erik Sparre till
sin hustru.

I tysthet bildades ett parti av frihetsvänner, vilka satte
enväldets avskaffande såsom sitt mål. Deras ledare var en
duglig och ansedd ämbetsman, den ståtlige landshövdingen
i Uppsala län Per Ribbing, som kallats till Stockholm såsom
ordförande i kommissionen över Görtz. Han blev också på
riksdagen utsedd till lantmarskalk.! Till frågan om tron-
följden intogo Ribbing och hans partivänner den stånd-
punkten, att ingen arvsberättigad fanns. Av den uppfatt-
ningen följde nämligen, att ständerna kunde föreskriva den
blivande innehavaren av tronen sådana villkor, som skulle
göra slut på enväldet och grundlägga ett friare statsskick

! Adelns talman.
