RUNORNA. 95

den äldre järnåldern, antagligen från 400-talets början.
Själva graven, som bestod av stenhällar, hade tyvärr kort
förut blivit fördärvad av gravplundrare. Runstenens in-
skrift består av den äldre runradens 24 tecken jämte ett
magiskt ord, som manar den döde till evig sömn och ro i
graven. Kylverhällen, vår äldsta kända runristning
inne i en grav, är från samma trakt och nästan samma tid

Run- ock hällristningen från Himmelstadlund. Runorna, lästa från
höger till vänster, bilda sannolikt ordet braido, vilket troligen
betyder »Den breda». Måhända är det namnet på en mäktig sejd-
kvinna, som bedrivit sin konst på det uråldriga heliga kultberg,
där tusentals hällristningsfigurer med rester av väldiga stekbål
vittna om att offer hållits där under mer än ett årtusende.

som den yngsta kända hällristningen i en gravkista.
Från ungefär samma tid äro måhända ett par andra,
nyligen upptäckta runhällar, den” ena från Himmelstad-
lund vid Norrköping, den andra från Kårstad vid Nord-
fjord på norska västkusten. De äro synnerligen märkliga,
därför att runorna å dem bägge äro kombinerade med
hällristningsskepp. Och i båda fallen äro runorna inhuggna
med begagnande av samma teknik, som karakteriserar
bronsålderns hällristningar, nämligen med täta prickhugg —
de äro icke på runors vanliga vis ristade med en jämn,
liksom slipad skåra. Även här tycks alltså bronsålders-
