304 DET MÖRKNAR.

ståthållaren allt för att slippa ifrån resan. Han framhöll sin
ålder och sjuklighet och sina många uppdrag här hemma,
men ingenting hjälpte. Toll lyckades med sin kända fintlig-
het i det längsta dölja krigsberedningens existens och föra
både allmänheten och rådet på villospår. Men till slut kom
dock hemligheten i dagen.

x x

I slutet av november 1783 anlände »greven av Haga»,
under vilken titel konung Gustav III företog sin resa, till
Verona. Där blev han ytterst förekommande mottagen av
republiken Venedigs ståthållare, »il capitano podestå», som
inbjöd konungen med svit till en »conversazione» i sin bostad.
SMan åt glasser och konfekt och drack lemonad ur buteljer»,
säger Armfelt. Dessutom undfägnades man med sång, och
det märktes genast, att man kommit söder om Alperna, ty
den bäste sångaren var kastrat eller, som man här vanligen
säger, soprano. Armfelt fann hela tillställningen ganska trå-
kig. Deitalienska damerna beskriver han såsom »målade i vitt,
rött och svart, tämligen illa coifferade och chausserade men
präktigt utstyrda med många diamanter. De säga allt vad
de tänka och göra allt vad som faller dem in.» Ännu mindre
funno ungherrarne i Verona nåd för hans ögon. Han kallar
dem »de sottaste! personnager i världen, antingen svinaktiga
eller utspökade som buffoner? på italienska teatern».

Till sina gästers förnöjelse tillställde podestån också en
tjurfäktning i Veronas berömda amfiteater. Expeditions-
sekreteraren,sedermera statsrådet Gudmund Göran Adlerbeth,
som också hörde till konungens ressällskap, redogör för sina
intryck av denna tillställning sålunda: »Själva skådespelet
var av föga värde. Inom det på fäktbanan inrättade skranket
insläpptes en oxe i sänder, mot vilken hundar hetsades av
slaktardrängar, klädda i vita tröjor. Både oxar och hundar
voro så fredliga, att de knappt kunde retas till våldsamheter.
När äntligen hundarna rusade på oxen och beto honom i hals
och öron, befriade han sig väl med hornen och kastade en
eller annan av sina fiender till jorden men utan att göra dem

! Dummaste. — ? Gyckelmakare, narrar.
