SVENSKA ARMÉN UTRYMMER NORGE. 377

vägrade göra tjänst, släpade de sig ändå fram, krypande
på knän och fötter, och räddade åtminstone livet. Krigs-
rådet von Friesenheim, som i Duved sörjde för de överlevan-
des underhåll så gott sig göra lät, skriver den 13 januari till
landshövdingen: »Dagligen kommer ännu folk krypande från
fjällen till Handöl, vilka jag låter föra hit med slädar.»

Rektorn i Hudiksvall, den läkekunnige prästmannen Olof
Broman, berättar i sin dagbok för år 1719: »Vid början av
detta året anlände hit hos mig över 250 personer av finska
kavalleriregementet och general De la Barres folk. Liksom näs-
tan alle de andre, som gått över fjällen ifrån Norge, voro de
förfrusne till händer och fötter och så illa medfarne, att sådan
händelse aldrig skett ifrån världens begynnelse. Hela vintern
över och jämväl sommaren voro hos mig sjuke, förkylde nästan
oräkneliga, av åtskilliga regementen, så väl officerare som
gemene, av vilka nog månge jag avsåga, hugga och skära
måste dels bägge benen, dels ettdera, fötterna, händerna,
fingrerna etc. — ett sådant uselt tillstånd, att ock de döde
måtte gråta däröverlo

Den norske vägvisare, som överlevat fjällens fasor, dog i
Duved.

x

En fasans syn var det, som mötte den förut omnämnda
norska skidlöpartrupp, vilken den 7 januari gav sig upp på
fjället, sedan ovädret rasat ut. Överallt lik i olika ställningar!
Många av de döda hade slagit kolvarna av sina gevär för att
göra upp eld med. På somliga ställen lågo människorna ihjäl-
frusna, som de lagt sig kring elden.

Tydalingar och Merakingar blevo rika av allt det byte,
de funno på fjället. Men fram på våren blev där en så olidlig
stank, att ingen vidare kunde gå dit upp och leta efter krigs-
byte. En ovanligt stor mängd vargar och andra rovdjur
ströko en lång tid därefter omkring i trakten, och Tydals-
fjällen voro länge en utmärkt jaktmark för pälsjägare.

De finska regementena stannade kvar i Jämtland till mitten
av april, svårt härjade av sjukdomar, som angrepo även den
civila befolkningen. En gammal anteckning i Undersåkers
kyrkobok meddelar, att »i Rista by i Undersåker dog flera
hundra soldater, vilka begravdes vid Skarpänget. Eftersom
de dog, lades de uti ett stall, där desamma avhämtades av en
