322 STUREMORDEN OCH ERIKS AVSÄTTNING.

gier tillsammans med lösa kvinnor, som från staden häm-
tats upp på slottet.
å

Kung Erik hade flytt till skogs, »såsom ett vilt och oskä-
ligt djur och lika såsom han hade varit rädd för var buske
för sitt samvetes skulb, säger en gammal krönika. Först
tredje dagen påträffades han, ensam, förvirrad till sitt för-
stånd och klädd i bondekläder för att ej bli igenkänd. En-
ligt sägnen skall Karin Månsdotter ha lyckats bringa ho-
nom till besinning. Nu var han åter ett rov för fruktan
och ångest. Han kallade till sig rikets förnämsta herrar,
och så följde en gripande scen. Konung Gustavs olycklige
son gjorde knäfall för alla, bad dem om förlåtelse och om
hjälp att försona de dödades anhöriga.

Herrarne gingo också in på en förlikning och lovade Erik
trohet och lydnad. Denna överenskommelse blev högtidligen
utropad av konungens härold vid de mördades högtidliga
begravning i Uppsala, och envar förbjöds vid konungens
ogunst och straff att om de döde yttra något förklenligt.
Stora penningsummor utdelades nu som ett slags mansbot
till de närmaste släktingarna. — I sin ångest tillät Erik
också, att Göran Persson ställdes inför rätta och dömdes till
livets förlust »såsom en ärelös, trolös, menedig förrädare,
skälm och bösewichts. Men domen vågade man ej verk-
ställa utan nöjde sig med att hålla den hatade mannen i
fängsligt förvar.

Alltjämt var emellertid konungen omtöcknad till sitt för-
stånd. Hans dagboksanteckningar, som avbrötos den 29
maj men åter börja den 6 juli, ge oss tillfälle att följa ho-
nom i hans kastningar mellan galenskap och klarnande för-
stånd. Den första anteckningen lyder helt kort: »Juli 6. Lät
jag halshugga kocken Kristoffer.s Vad den stackars kocken
gjort för ont nämnes ej. Kanske var Erik rädd för att han
förgiftat maten. Konungen är emellertid nu ej längre besatt
av det vilda vansinnets demoner, utan ter sig mera som ett
kinkigt och retligt barn. En dag klagar han över att man
plågar honom med våta lakan, en annan över att man ger
honom »elakt bröds. Den 11 september skriver han t. ex.:
»sEggade de min hustru att med bannor och oförskämt ovett
