KARL XII I SACHSEN. 601

Karl XII i Sachsen.

I Alt-Ranstädt.

ERHÖRT var det uppseende, som Karl XII:s plötsliga
Ouppträdande i Sachsen väckte över hela Europa. Äm-

nade han kanske inblanda sig i spanska tronföljdskriget
och sålunda låta detta sammansmälta med det stora nordiska
kriget? Och i vilkendera vågskålen skall »den gotiske heroen»
i sådant fall lägga sin huggvärja?

Från alla håll ilade främmande sändebud till, i förhoppning
att kunna vid svenska högkvarteret verka för sina regeringars
syften. Längre än till Leipzig tillät den unge segerherren i
Alt-Ranstädt dem dock i allmänhet ej att komma, ty Karl
XII ville som vanligt ha diplomaterna på vederbörligt av-
stånd. Och de, som på omvägar äntligen lyckades vinna
företräde hos honom, fingo egentligen ingen annan lön för
mödan än att ha skådat den tjugufyraårige hjältekonungen
i hans enkla bostad. För resten avspisade han dem med ett
kort samtal om allmänna ämnen — såvida Hans Maj:t över
huvud taget alls behagade upplåta sin mun. Och om det
någon gång vederfors den audienssökande den lyckan att bli
inbjuden till den kungliga taffeln, kom han ej heller därige-
nom närmare sina önskningars förverkligande, ty måltiden
avfärdades i en hast, och föga talades det vid bordet.

Blevo diplomaterna allt för efterhängsna, så fann Karl
nog på utvägar. Då var det alltid något regemente, som
behövde mönstras; och utan att man ens i hans omgivning
visste om något på förhand, satt han till häst och var på
väg dit.

Bland sändebudens lysande skara syntes också ett halvtjog
hjälpsökande tyska furstar, alla ivriga att intressera den
mäktige härföraren för sin sak. Så löpte den europeiska
politikens trådar, grövre och finare, under några spännande
månader samman i svenske konungens rum. Karl XIIi Alt-
Ranstädt är en episod i vår historia, som i glans tävlar med
Gustav Adolfs vistelse i Mainz.

Av främmande furstar var Ludvig XIV den, som hyste
de största förhoppningarna på Karl XII:s ingripande. För
