510 POMMERSKA KRIGET OCH HATTPARTIETS FALL.

grevinnan ville på inga villkor försaka den ljuva drycken,
och därför blev det en del dispyter mellan makarna.

En gång var det en stor lycka för omgivningen, att den
något tankspridde grevens huvud för tillfället var fyllt av
ekonomiska kalkyler. En fröken Lannerstierna hade varit
på besök på Barsebäck och under Hamiltons frånvaro blivit
skjutsad hemåt över isen. Men den brast, bägge hästarna
drunknade, och fröken själv blev med knapp nöd räd-
dad.

Men hur skulle man våga framföra olycksbudet om för-
lusten av hästarna till greven, som lade alla ekonomiska
förluster så hårt vid sig? Till slut åtog sig hans brorsdotter,
fröken Charlotte Hamilton, det farliga uppdraget. När fält-
marskalken kom hem, hade han varit på besök på ett annat
skånskt gods och gjort jämförelser mellan förbrukningen
av kaffe och socker där och hemma på Barsebäck. Nu gick
han och räknade och räknade, hur han bäst skulle refor-
mera sitt eget hushåll.

Fördjupad i dessa funderingar, möter han sin brorsdotter i
trappan, och nu utspinner sig följande samtal: »Min farbror,
fröken Lannerstierna är kommen tillbaka.» — »Jaså. Hon
är rätt välkommen. Hör Charlotte!l Hur mycket kaffe och
socker får var jungfru i månaden?» — »Så och så mycket.
Men hon har kört ner på sjön .. .» — »Ja, ja det var väl, att
hon kom upp igen. — Var det inte så mycket, du sade?» —
»Jo, min farbror. Men båda stånghästarna blevo under isen.»
— »Ja, ja, låt dem liggal! Intet kan jag gå och dra upp dem. ...
Men hör du, Charlotte, om de få så och så mycket var jungfru,
torde de väl vara belåtna??

+

Lantingshausen var jämnårig med Hamilton. Hans för-
tjänstfulla insatser i krigets början ha vi redan bevittnat.
Han hade sedan såsom chef för krigskommissariatet fortsatt
sitt otacksamma värv att sörja för arméns utrustning. Till
härförare var han dock egentligen icke danad. Hans styrka
som officer låg i vad som hörde till den inre tjänsten, särskilt
intendenturväsendet. MNågon framstående truppförare var
han icke, och avgörandet i taktiska frågor lämnade han gär-
na och förtroendefullt åt andra. Personligen var Lantings-
