412 SIERSKAN FRÅN NORDEN.

säkra för att ej deras egna sockenpräster, vilka de ju ofta
träffade, skulle någon gång i drucket tillstånd driva gyckel
med de synder, som anförtrotts dem under biktens insegel.
Det talet hörde man av de biktande ifrån alla delar av lan-
det. »Men för Vadstenamunkarne», sade de, sbikta vi utan
fruktan för våra synder, emedan deras avskildhet från världen
ger oss mod och vi draga bort tröstade av deras hälsosamma
lära.» — En livlig skildring av brödernas predikoverksamhet
ger oss en deltagare i de högtidligheter, varmed man firade
skrinläggningen av den heliga Katarinas, Birgittas dotters,
kvarlevor år 1489 (se sid. 419). Under de fyra dagar den
stora kyrkofesten pågick predikades ideligen ute på kyrko-
gården från trenne predikstolar, kring vilka allmogen stod
packad. Och — tillägger vår sagesman med en älskvärd
uppriktighet, som kastar en blixtlik belysning över livet på
den tiden —  »folket föreföll ej så allmänt drucket, som van-
ligt var på avlatsdagar».

Till Vadstena kommo också många sjuka för att undfå av
den helande kraft, som utgick från heliga Birgittas kvarlevor.
Så blev t. ex. år 1376 en kvinna, som sedan barndomen varit
besatt av djävulen, förd dit. Djävulen följde med på vägen,
sklädd som en herremam, d. v. s. efter de nya och alltså
syndiga moder, som inkommit från utlandet. Men endast
den besatta kunde se honom. Medan mörkrets furste så
springer omkring bland sällskapet, råkar han halka på isen
och falla omkull. Kvinnan berättar detta för sina följesla-
gare, som brista i gapskratt. Förgrymmad däröver fattar
djävulen en man i fötterna och kastar honom handlöst på
isen. En annan slår han med ett tillhygge för munnen.

När vagnen, i vilken den sjuka var nedlagd, stannade
utanför Vadstena klosterkyrka och folk strömmade till, grep
djävulen kvinnan vid fötterna och lyfte hela människan i
vädret, för att sedan låta henne falla tillbaka ned i vagnen.
Därefter bar man henne in i kapellet och lade henne på
golvet. Präster och lekmän stodo runt omkring, och man
sjöng över henne från och med söndagen till och med tors-
dagen. Detta irriterade djävulen till det yttersta. Han tog och
slog kvinnan mot väggen, så att de kringstående, uppfyllda
av medlidande, fällde bittra tårar. Slutligen tog man på
fredagen upp den heliga Birgittas huvud ur skrinet, där
