610 SAMMANHÄNGANDE KAPITEL.

havet förvärvat sig ett kommersiellt inflytande över Turkiet
av liknande slag som det England i Östersjön vunnit över
Ryssland.

Ju sämre det började gå för turkarne, dess ivrigare blev
därför Frankrike att begagna Sverige som huggvärja eller
åtminstone som ett hot mot Ryssland. Casteja, den franske
ministern i Stockholm, gick emellertid därvid alltför bröst-
gänges till väga och blev av sin regering återkallad. Hans
efterträdare, Saint-Séverin, skildras av en samtida bland
Frankrikes ledande politiker sålunda: »Under en yttre köld,
som ingalunda ogillades i Stockholm, dolde han en stor för-
slagenhet och viljefasthet. Han förstod att bedöma männi-
skorna och på ett omärkligt sätt leda dem dit han ville.»
Hans kyliga behärskning var så fulländad, att den duperade
alla motståndare. Svenska regeringen fick rent av den upp-
fattningen, att Saint-Séverin fått instruktioner att fullstän-
digt avhålla sig från all inblandning i den svenska politiken.
Han höll sig till synes väl med båda partiernas anhängare
men ägde, såsom den store franske historikern Vandal säger,
»den förtjänstfulla egenskapen att korrumpera med veder-
börlig urskillning». Penninggåvorna, som VWandal kallar
»själva nerven i den svenska riksdagsorganismen», förstod
Saint-Séverin alltid att anbringa på rätt håll. Han gjorde
inte som den ryske ambassadören i Stockholm. »Han
har», berättar Saint-Séverin i en depesch hem från början av
1738 års riksdag, »redan depenserat nära en million francs.
Men det är otur för honom, att ingen enda svensk kan känna
verklig tillgivenhet för Ryssland, vadan flertalet av dem,
som ta emot hans pengar, överge honom i nästa stund.»

Karl Gustav Tessin och lantmarskalks-

valet 1738.
Sid. 625 och 626.

Karl Gustav Tessin, som blev lantmarskalk på 1738 års
riksdag, var son till »riksbyggmästaren» Nicodemus Tessin
d. y. i hans äktenskap med Hedvig Eleonora Stenbock. Han
var född två år före den stora slottsbranden och växte alltså
